ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 грудня 2025 року 
м. Київ
справа № 990/306/24
провадження № 11-243заі25
Велика Палата Верховного Суду у складі:    
головуючої судді-доповідачки Стрелець Т. Г.,
суддів Білоконь О. В., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Дашутіна І. В., Ємця А. А., Короля В. В., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Пількова К. М., Погрібного С. О., Ткача І. В., Шевцової Н. В.,
за участю:
секретаря судового засідання Рожок В. В.,
позивача - ОСОБА_1 , 
представників позивача - Мартиненко А. В., Нестеренка В. А., 
представника відповідача - Цуцкірідзе І. Л.,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1   на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 7 травня 2025 року (судді Стеценко С. Г., Бевзенко В. М., Берназюк Я. О., Коваленко Н. В., Чиркін С. М.)  в адміністративній справі № 990/306/24 за позовом  ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення,
УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог та заперечень
1. У вересні 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі - Касаційний адміністративний суд) як суду першої інстанції з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - відповідач, ВРП, Рада), у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення ВРП від 9 вересня 2024 року № 2634/0/15-24 «Про задоволення клопотання заступника Генерального прокурора Войтенка А. Б. про продовження строку тимчасового відсторонення судді Господарського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності» (далі - рішення від 9 вересня 2024 року № 2634/0/15-24, оскаржуване рішення).
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги  ОСОБА_1 наполягає, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям законності та обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню виходячи з такого.
2.1. Відповідно до інформації, зазначеній у витягу з протоколу № 77 від 9 вересня 2024 року, на засіданні ВРП були присутні та ухвалили рішення стосовно судді Господарського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 11 членів ВРП. До пленарного складу ВРП також входив  ОСОБА_2 . 
Позивач переконаний, що член ВРП ОСОБА_2 не міг брати участі у розгляді клопотання заступника Генерального прокурора та повинен був заявити самовідвід, зважаючи на те, що на розгляді цього члена Ради тривалий час перебувають три дисциплінарні скарги стосовно судді ОСОБА_1 , одна з яких знаходиться у провадженні ще з січня 2024 року. 
Зазначена обставина, за твердженнями позивача, свідчить про упередженість ОСОБА_2 , оскільки існує імовірність, що в нього вже склалося хибне враження щодо схильності  ОСОБА_1 до вчинення як дисциплінарних проступків, так і кримінальних правопорушень. 
Враховуючи такі аргументи, позивач впевнений, що наявні визначені пунктом 1 частини першої статті 65 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) підстави для його скасування, оскільки рішення  № 2634/0/15-24 від 9 вересня 2024 року ухвалено складом ВРП, який не мав повноважень його ухвалювати.
2.2. Позивач також вважає, що оскаржуване рішення не містить посилань на визначені законом підстави його ухвалення або мотиви, із яких відповідач дійшов відповідних висновків, що згідно із пунктом 3 частини першої статті 65 Закону № 1798-VIII є підставою для його оскарження та скасування.
ОСОБА_1 стверджує, що мотиви для продовження строку відсторонення судді, викладені у клопотанні заступника Генерального прокурора від 30 серпня 2024 року, були аналогічні тим, що наводилися і у первинному клопотанні про відсторонення його від здійснення правосуддя, датованому 12 липня 2024 року.
Наполягає, що у клопотанні заступника Генерального прокурора від 30 серпня 2024 року взагалі відсутні відомості щодо обставин, які продовжують існувати та стали підставою для відсторонення судді від здійснення правосуддя, а також досягнення яких цілей сторона обвинувачення не мала можливості забезпечити протягом дії попереднього рішення.
Натомість на аркуші 12 оскаржуваного рішення відповідач зазначив, що сторона обвинувачення довела, що не мала можливості забезпечити досягнення всіх цілей, заради яких було застосовано тимчасове відсторонення ОСОБА_1 від здійснення правосуддя протягом дії попереднього рішення ВРП.
Таким чином, за позицією  ОСОБА_1 , ВРП обрала сторону обвинувачення, надавши їй перевагу та самостійно навівши в оскаржуваному рішенні доводи, про які прокурор у клопотанні не зазначав.
Крім того, ВРП в оспорюваному рішенні, на порушення основних засад кримінального провадження, принципів змагальності та рівності сторін, проігнорувала позицію сторони захисту ОСОБА_1 , не надавши їй юридичної оцінки.
За таких обставин позивач вважає, що ВРП не виконала роль арбітра між прокурором, з однієї сторони, та підозрюваним суддею і його адвокатом, з іншої сторони.
2.3. Протиправність оскаржуваного рішення ВРП позивач обґрунтовує і тим, що воно ухвалене без перевірки процесуального статусу судді у кримінальному провадженні.
ОСОБА_1 вважає, що він не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, а отже, його незаконно відсторонено від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності.
На його переконання, повідомлення про підозру судді повинне складатися і вручатися Генеральним прокурором або його заступником, проте всупереч положенням статті 481 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) повідомлення про підозру судді ОСОБА_1 було вручено заступником начальника першого відділу другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Підлісним О. А. за дорученням заступника Генерального прокурора Войтенка А. Б.
Між тим, із покликанням на статтю 36 КПК України, позивач стверджує, що надання прокурором вищого рівня доручення слідчому або іншому прокурору вручити судді повідомлення про підозру не передбачено. До того ж, беручи до уваги правило вирішення конкуренції загальної норми (стаття 36 КПК України) та спеціальної норми (стаття 481 КПК України), Генеральний прокурор або його заступник не вправі давати доручення про здійснення письмового повідомлення про підозру судді іншим службовим особам. Це виняткове повноваження Генерального прокурора або його заступника.
За такого правового регулювання, ОСОБА_1 вважає, що повідомлення про підозру вручено йому суб`єктом, не уповноваженим на вчинення таких дій, тому він не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.
2.4.  Позивач також вважає, що рішення від 9 вересня 2024 року № 2634/0/15-24 підлягає скасуванню і з огляду на нездійснення відповідачем перевірки повідомлення про підозру ОСОБА_1 .
Посилаючись на пункт 1 частини першої статті 132 КПК України, позивач наполягає, що, вирішуючи питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження, ВРП зобов`язана була перевірити повідомлення про підозру в частині її обґрунтованості.
Утім, жодних відомостей щодо здійснення такої перевірки, жодних висновків щодо обґрунтованості чи необґрунтованості повідомлення про підозру ОСОБА_1 оскаржуване рішення не містить.
Оскаржуване рішення  ухвалено за відсутності будь-яких фактів або обставин, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, що перешкоджають проведенню слідчих дій, доказів його протиправної поведінки, а також того, що, перебуваючи на посаді, останній може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження.
Позивач також вважає припущеннями доводи клопотання заступника Генерального прокурора Войтенка А. Б., які враховані ВРП при ухваленні оскаржуваного рішення, про те, що ОСОБА_1 , користуючись своїми повноваженнями та статусом судді, для уникнення кримінальної відповідальності має можливість використати свою службову діяльність для здійснення впливу або тиску на експертів, потерпілого та свідків як особисто, так і за допомогою третіх осіб, щоб схилити їх до надання неправдивих свідчень або відмови від показань під час судового розгляду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. 
3.  Отже, підсумовуючи зміст доводів та вимог позовної заяви, вбачається, що ОСОБА_1 вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалено складом ВРП, який не мав повноважень його ухвалювати; невмотивованим; ухваленим без дослідження обґрунтованості повідомлення про підозру, оцінки доводів сторони захисту та за відсутності доказів наявності будь-яких ризиків тощо.
4. Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
5. Стверджує, що оскаржуване рішення прийнято повноважним складом Ради та підписано всіма її членами, які брали участь у його ухваленні. Рішення від 9 вересня 2024 року № 2634/0/15-24 містить мотиви, з яких відповідач дійшов відповідних висновків.
6. Відповідач переконаний, що у члена ВРП ОСОБА_2 не було підстав, передбачених статтею 33 Закону № 1798-VIII, для заявлення ним самовідводу при розгляді порушеного Генеральним прокурором у клопотанні від 30 серпня 2024 року питання. 
7. Присутніна засіданні ВРП 9 вересня 2024 року позивач та його адвокат Гардецький О. С.  відводів члену ВРП ОСОБА_2 також не заявляли.
8. Відповідач також вважає необґрунтованими доводи позивача щодо невмотивованості оскаржуваного рішення.
9. Зазначив, що 3 вересня 2024 року до ВРП надійшло клопотання заступника Генерального прокурора Войтенка А. Б. від 30 серпня 2024 року про продовження на два місяці строку тимчасового відсторонення судді Господарського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 15, частиною третьою статті 27, частиною другою статті 146 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
10. Мотивуючи необхідність продовження строку тимчасового відсторонення судді ОСОБА_1 від здійснення правосуддя, заступник Генерального прокурора Войтенко А. Б. покликався на те, що обставини, які стали підставою для тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя, продовжують існувати.
11. Необхідність продовження відсторонення судді Господарського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя заступник Генерального прокурора також обґрунтовував наявністю негативних наслідків перебування його на цій посаді.
12. У клопотанні зазначено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді судді Господарського суду Дніпропетровської області і користуючись своїми повноваженнями та статусом судді, для уникнення кримінальної відповідальності має можливість використати свою службову діяльність для здійснення впливу або тиску на експертів, потерпілого та свідків як особисто, так і за допомогою третіх осіб, щоб схилити їх до надання неправдивих свідчень або відмови від показань під час судового розгляду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. ОСОБА_1 обізнаний із методами роботи правоохоронних органів, має великий досвід роботи у правовій сфері, багато знайомих серед працівників правоохоронних органів і суду, що може бути використано ним з метою уникнення кримінальної відповідальності.
13. Оцінюючи мотиви клопотання про продовження строку тимчасового відсторонення судді ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності, ВРП не встановила обставин, які можуть свідчити, що вказане клопотання є формою незаконного впливу, тиску чи втручання у діяльність цього судді щодо здійснення правосуддя.
14. Таким чином, враховуючи наведені у клопотанні мотиви, а також співмірність між незалежністю, недоторканністю судді та наслідками тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, ВРП дійшла обґрунтованого висновку про задоволення клопотання.
15. ВРП наголосила і на тому, що норми КПК України не містять вимоги щодо вручення письмового повідомлення про підозру професійному судді особисто Генеральним прокурором або його заступником, у зв`язку із чим вважає доводи позивача у цій частині необґрунтованими.
16.Відповідач також просив врахувати і те, що, розглядаючи клопотання про продовження строку відсторонення судді від здійснення правосуддя, ВРП не вправі досліджувати обґрунтованість підозри, вирішувати ті питання, які має вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з погляду їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.
17. Власне за наведених вище аргументів ВРП вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню.
18.Представник ОСОБА_1 адвокат Гардецький О. С. подав до Касаційного адміністративного суду відповідь на відзив, у якій висловив незгоду із доводами ВРП. Вважає, що ВРП не спростувала наведені у позовній заяві аргументи. Просив позовну заяву задовольнити.
19. Згодом від представника  ОСОБА_1 адвоката Кравця Р. Ю. до Касаційного адміністративного суду надійшли письмові пояснення у справі. 
20. У цих поясненнях представник позивача адвокат Кравець Р. Ю. наголосив, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням пункту 6 частини другої статті 155 КПК України та пункту 2 частини четвертої статті 64 Закону № 1798-VIII, оскільки: (1) ні в клопотанні, ні в оскаржуваному рішенні не зазначено, яким чином встановлено та доведено саме здійснення впливу незаконними засобами чи протиправного перешкоджання; (2) відсторонення судді від здійснення правосуддя не призводить до втрати статусу судді, а лише має наслідком тимчасове призупинення повноваження судді здійснювати правосуддя, тому відсторонення від здійснення правосуддя не перебуває в причинно-наслідковому зв`язку навіть із припущеннями щодо можливого впливу чи перешкоджання; (3) в оскаржуваному рішенні взагалі відсутні мотиви та обґрунтування наявності обставин, при тому що суддя вже 2 місяці не здійснював правосуддя і в його провадженні не перебували будь-які справи, які б стосувалися учасників кримінального провадження, тому незрозуміло, яких цілей має бути досягнуто саме відсторонення від здійснення правосуддя.
21. Представник позивача адвокат Кравець Р. Ю. у письмових поясненнях вказував і на те, що оскаржуване рішення містить неіснуючу підставу для відсторонення, а саме: сумнів у безсторонності судді під час здійснення правосуддя, припущення з приводу можливості зашкодити авторитету судової влади та довірі суспільства до неї, що суперечить частині четвертій статті 64 Закону № 1798-VIII та виходить за межі повноважень ВРП під час розгляду питання про відсторонення від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності.
22. Також, на переконання представника позивача адвоката Кравця Р. Ю., рішення ВРП не відповідає принципам дотримання балансу інтересів та необхідності в демократичному суспільстві.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції
23. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Указом Президента України від 18 червня 2009 року № 458/2009 призначений на посаду судді Господарського суду Дніпропетровської області строком на п`ять років.
24. Постановою Верховної Ради України від 21 травня 2015 року № 479-VIII ОСОБА_1 обраний на посаду судді Господарського суду Дніпропетровської області безстроково.
25. Слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 62022170040000097 від 10 вересня 2022 року за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною третьою статті 27, частиною другою статті 146 КК України.
26. У межах зазначеного кримінального провадження заступник Генерального прокурора Войтенко А. Б. 12 липня 2024 року склав повідомлення про підозру судді Господарського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною третьою статті 27, частиною другою статті 146 КК України, яке вручено позивачу того самого дня.
27. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 липня 2024 року у справі № 757/31637/24-к застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період доби з 23:00 до 06:00 наступного дня.
28. Згідно з обставинами, установленими під час досудового розслідування кримінального провадження й викладеними у повідомленні про підозру, ОСОБА_1 підозрюється в організації закінченого замаху на незаконне позбавлення волі та викрадення людини, вчиненого з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб та здійснюваного протягом тривалого часу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною третьою статті 27, частиною другою статті 146 КК України.
29. 19 липня 2024 року до ВРП надійшло клопотання заступника Генерального прокурора Войтенка А. Б. від 27 липня 2024 року про тимчасове відсторонення судді Господарського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною третьою статті 27, частиною другою статті 146 КК України, строком на два місяці. 
30. До клопотання були долучені копії матеріалів, якими обґрунтовано його доводи, розписку судді ОСОБА_1. про отримання цього клопотання разом із доданими до нього матеріалами.
31. Рішенням ВРП від 25 липня 2024 року № 2306/0/15-24 задоволено клопотання заступника Генерального прокурора Войтенка А. Б . Тимчасово, до 12 вересня 2024 року, відсторонено суддю Господарського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності.
32.Ухвалюючи рішення від 25 липня 2024 року № 2306/0/15-24, ВРП визнала обґрунтованими викладені у клопотанні заступника Генерального прокурора доводи про ризики можливого впливу ОСОБА_1 як судді на свідків, протиправного перешкоджання кримінальному провадженню, а також можливого знищення доказів. 
33. У рішенні від 25 липня 2024 року № 2306/0/15-24 ВРП констатувала, що сам факт вручення судді Господарського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною третьою статті 27, частиною другою статті 146 КК України, завдає шкоди авторитету судової влади та підриває довіру суспільства до неї, суперечить морально-етичним принципам, закріпленим у Кодексі суддівської етики (далі - КСЕ), може викликати сумніви у безсторонності цього судді під час здійснення правосуддя з огляду на міжнародні принципи, стандарти поведінки судді та норми національного законодавства.
34. У позовній заяві ОСОБА_1 підтвердив, що рішення ВРП від 25 липня 2024 року № 2306/0/15-24 він не оскаржував.
35. 3 вересня 2024 року до ВРП надійшло клопотання заступника Генерального прокурора Войтенка А. Б. від 30 серпня 2024 року про продовження на два місяці строку тимчасового відсторонення судді Господарського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 15, частиною третьою статті 27, частиною другою статті 146 КК України.
36. Мотивуючи необхідність продовження строку тимчасового відсторонення судді ОСОБА_1 від здійснення правосуддя, заступник Генерального прокурора Войтенко А. Б. зазначив, що обставини, які стали підставою для тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя, продовжують існувати.
37.Необхідність продовження відсторонення судді Господарського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя заступник Генерального прокурора також обґрунтовував наявністю негативних наслідків перебування його на цій посаді.
38.Заступник Генерального прокурора переконаний, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді судді Господарського суду Дніпропетровської області і користуючись своїми повноваженнями та статусом судді, для уникнення кримінальної відповідальності має можливість використати свою службову діяльність для здійснення впливу або тиску на експертів, потерпілого та свідків як особисто, так і за допомогою третіх осіб, щоб схилити їх до надання неправдивих свідчень або відмови від показань під час судового розгляду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. ОСОБА_1 обізнаний із методами роботи правоохоронних органів, має великий досвід роботи у правовій сфері, багато знайомих серед працівників правоохоронних органів і суду, що може бути використано ним з метою уникнення кримінальної відповідальності.
39. У клопотанні також зазначалося, що наявність кримінального провадження за підозрою судді ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, суперечить морально-етичним принципам і об`єктивно може поставити під сумнів незалежність та чесність судді під час здійснення правосуддя та з огляду на міжнародні принципи, стандарти поведінки судді і норми національного законодавства значною мірою зашкодити авторитету судової влади та довірі суспільства до неї.
40. Керуючись статтею 131 Конституції України, статтею 155^1 КПК України, частиною п`ятою статті 49 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), статтею 64 Закону № 1798-VIII, пунктами 20.19-20.25 Регламенту, ВРП 9 вересня 2024 року ухвалила рішення № 2634/0/15-24 про задоволення клопотання заступника Генерального прокурора Войтенка А. Б . Цим Рішенням продовжено на два місяці строк тимчасового відсторонення судді Господарського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, до 9 листопада 2024 року включно.
41. Оцінюючи мотиви клопотання про продовження строку тимчасового відсторонення судді ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності, ВРП не встановила обставин, які можуть свідчити, що вказане клопотання є формою незаконного впливу, тиску чи втручання в діяльність цього судді щодо здійснення правосуддя.
42. У рішенні ВРП від 9 вересня 2024 року № 2634/0/15-24 зазначено, що наявність кримінального провадження за підозрою судді ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення проти волі, честі та гідності особи суперечить установленим для судді морально-етичним принципам, об`єктивно може поставити під сумнів безсторонність судді під час здійснення правосуддя, значною мірою може зашкодити авторитету судової влади та довіри суспільства до неї.
43. ВРП констатувала, що доводи, наведені у клопотанні заступника Генерального прокурора Войтенка А. Б. про продовження строку тимчасового відсторонення судді ОСОБА_1 від здійснення правосуддя, є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи. Обставини, які були підставою для тимчасового відсторонення судді ОСОБА_1 від здійснення правосуддя, продовжують існувати. Сторона обвинувачення довела, що не мала можливості забезпечити досягнення всіх цілей, задля яких було застосовано тимчасове відсторонення від здійснення правосуддя, протягом дії попереднього рішення ВРП.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
44.     Касаційний адміністративний суд рішенням від 7 травня 2025 року відмовив у задоволенні позову.
45.     Оцінюючи доводи позивача щодо неповноважності складу ВРП та відповідно скасування у зв`язку із цим оскаржуваного рішення на підставі пункту 1 частини першої статті 65 Закону № 1798-VIII, суд першої інстанції, проаналізувавши положення статей 18, 20, 33 цього Закону про ВРП, а також прецедентну практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), не встановив обставин, які обумовлювали обов`язок члена ВРП ОСОБА_2 заявити самовідвід при розгляді питання про продовження тимчасового відсторонення судді Господарського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності.
46. Касаційний адміністративний суд констатував, що обставини, на які посилається позивач, не можуть бути достатньою та необхідною підставою для висновку про наявність у члена ВРП особистої, прямої чи опосередкованої заінтересованості у результаті розгляду питання (справи) або інших обставин, що викликають сумнів у його неупередженості та/або об`єктивності. Доводи позивача ґрунтуються на припущеннях та суб`єктивній його оцінці певних обставин. Обставини (перебування на розгляді члена ВРП дисциплінарних справ стосовно позивача) не стосуються питання, яке було предметом розгляду Ради на її засіданні 9 вересня 2024 року.
47. На переконання суду першої інстанції, перебування на розгляді члена ВРП дисциплінарних справ стосовно судді ОСОБА_1. не могло вважатися конфліктом інтересів і бути перешкодою в участі відповідного члена Ради у розгляді питання щодо відсторонення судді від здійснення правосуддя (продовження строку такого відсторонення), адже позивач не зазначив прийнятних аргументів, як саме такі обставини вплинули чи могли вплинути на поведінку члена ВРП, на його ставлення до судді ОСОБА_1., заінтересованість у результатах відповідного розгляду, на його неупередженість, безсторонність та об`єктивність, у чому це проявилося.
48. Касаційний адміністративний суд звернув увагу і на ту обставину, що присутні на засіданні 9 вересня 2024 позивач та його представник адвокат Гардецький О. С. не заявляли відвід члену ВРП ОСОБА_2 .
49. За такого правозастосування та встановлених у справі обставин суд першої інстанції визнав безпідставними наведені ОСОБА_1 доводи щодо неповноважності складу ВРП, її упередженості і небезсторонності та констатував ухвалення Радою оскаржуваного рішення повноважним складом.
50. Оцінюючи оскаржуване рішення на предмет наявності підстав для його скасування Касаційний адміністративний суд виходив з такого.
51. Насамперед Суд наголосив, що ВРП є суб`єктом кримінальних процесуальних відносин у частині ухвалення рішень про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності та продовження строку такого тимчасового відсторонення, які ухвалюються на підставі вмотивованих клопотань Генерального прокурора або його заступника в порядку, встановленому законом.
52. За обставинами цієї справи, на момент вирішення ВРП питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
53. Касаційний адміністративний суд констатував, що вирішуючи питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження ВРП у встановленому порядку перевірила повідомлення про підозру на предмет її обґрунтованості. 
54. Суд оцінив доводи ОСОБА_1 про неповноважність суб`єкта, який вручив судді письмове повідомлення про підозру.
55. Повно та всебічно дослідивши зміст оскаржуваного рішення, суд першої інстанції встановив, що ВРП відповідно до вимог Закону № 1798-VIII послалася на визначені законом підстави і мотиви, за яких вона дійшла висновку про необхідність застосування згаданого заходу забезпечення кримінального провадження.
56. Зі змісту витягу з протоколу засідання ВРП від 9 вересня 2024 року суд першої інстанції також установив, що оскаржуване рішення ухвалено з урахуванням наданих позивачем та його представником у засіданні пояснень. 
57.Стосовно тверджень позивача про прийняття ВРП оскаржуваного рішення за відсутності будь-яких фактів або обставин, які б свідчили про вчинення ним дій, що перешкоджатимуть кримінальному провадженню, а також того, що, перебування на посаді судді може нанести шкоду авторитету судової влади, то суд першої інстанції з посиланням на положення міжнародних актів, Закону № 1402-VIII та КСЕ зазначив, що авторитет судової влади має вселяти довіру суспільства до здійснення правосуддя.
58. Суд першої інстанції погодився з покладеними в основу оскаржуваного рішення висновками ВРП, що наявність кримінального провадження за підозрою позивача у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з організацією готування викрадення і незаконного позбавлення волі людини (стаття 146 КК України), об`єктивно може поставити під сумнів його безсторонність при здійсненні правосуддя та зашкодити авторитету судової влади і довірі суспільства до неї.
Короткий зміст та обґрунтування вимог, наведених в апеляційній скарзі
59.  До Великої Палати Верховного Суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Кравця Р. Ю., у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, останній просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про задоволення позову.
60. За доводами апеляційної скарги оскаржуване судове рішення є таким, що прийняте судом першої інстанції з неправильним застосуванням положень пункту 6 частини другої статті 155 КПК України, пункту 2 частини четвертої статті 64 Закону № 1798-VIII, пункту 8 частини другої статті 2 КАС України, тому підлягає скасуванню.
60.1. Щодо застосування норм пункту 6 частини другої статті 155 КПК України, адвокат позивача зазначає таке.
На його думку, в клопотанні про продовження строку тимчасового відсторонення, серед іншого, мали бути зазначені обставини, що дають підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню або у інший спосіб впливатиме на кримінальне провадження чи його учасників.
Втім зазначені у клопотанні обставини повністю ґрунтуються лише на припущеннях і тому фактові, що ОСОБА_1   займає посаду судді, що саме собою не може свідчити про існування будь-яких ризиків.
Ні прокурор у клопотанні, ні ВРП в оскаржуваному рішенні, ні суд першої інстанції не навели жодного факту, який би свідчив про можливість перешкоджання ОСОБА_1 здійсненню кримінального провадження.
За твердженнями адвоката позивача, суд першої інстанції також залишив поза увагою ту обставину, що відсторонення судді від здійснення правосуддя не призводить до втрати статусу судді, а лише має наслідком тимчасове призупинення повноваження судді здійснювати правосуддя. Тому відсторонення від здійснення правосуддя не перебуває в причинно-наслідковому зв`язку навіть із припущеннями щодо можливого впливу чи перешкоджання.
60.2. Щодо застосування норм пункту 2 частини четвертої статті 64 Закону № 1798- VIII, зазначає таке.
Адвокат позивача наполягає, що ВРП задовольнила клопотання заступника Генерального прокурора з посиланням на сумнів у безсторонності судді під час здійснення правосуддя та припущення з приводу можливості зашкодити авторитету судової влади та довірі суспільства до неї.
Водночас, за його позицією, необхідність підтримки довіри до правосуддя відноситься до прямих обов`язків особи, яка займає посаду судді, за невиконання яких передбачена саме дисциплінарна відповідальність. Власне за вчинення дисциплінарногопроступку, передбаченого пунктом 3 частинипершої статті 106 Закону№ 1402-VIII, до ОСОБА_1 вже застосоване дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.
Зазначені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції.
Судом першої інстанції також проігноровано, що в оскаржуваному рішенні взагалі відсутні мотиви та обґрунтування наявності обставин, що визначені пунктом 2 частини четвертої статті 64 Закону № 1798-VIII, хоча ОСОБА_1 вже 2 місяці не здійснював правосуддя і в його провадженні не перебували будь-які справи, які б стосувалися учасників кримінального провадження. 
60.3. Щодо порушення пункту 8 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначає таке.
Апелянт стверджує, що у судовому рішенні не надано оцінки невідповідності оскаржуваного рішення ВРП принципам дотримання балансу інтересів та необхідності в демократичному суспільстві, оскільки під час тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя - тимчасово обмежується лише можливість судді розглядати справи. Інші повноваження судді не припиняються, посада не втрачається, відповідно для суспільства настають такі негативні наслідки, як витрати з бюджету, навантаження на судову систему, порушення строків розгляду справтощо.
Позиція інших учасників справи щодо апеляційної скарги
61. Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення Касаційного адміністративного суду - без змін.
62. У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наголосив, що Касаційний адміністративний суд ухвалив обґрунтоване рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених в оскаржуваному судовому рішенні висновків, а отже, підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.
63. Наполягає, що клопотання заступника Генерального прокурора Войтенка А. Б. від 30 серпня 2024 року про продовження на два місяці строку тимчасового відсторонення судді Господарського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності подано з дотриманням вимог Закону № 1798-VIII та КПК України у зв`язку із чим у ВРП не було правових підстав для залишення такого без розгляду.
64. Необхідність продовження строку тимчасового відсторонення судді ОСОБА_1 від здійснення правосуддя заступник Генерального прокурора Войтенко А. Б. мотивував тим, що обставини, які стали підставою для тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя, продовжують існувати.
65. Крім того, необхідність продовження строку тимчасового відсторонення судді Господарського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя пов`язана також із наявністю негативних наслідків перебування його на цій посаді.
66. Ураховуючи наведені у клопотанні обставини та мотиви, а також співмірність між незалежністю, недоторканністю судді та наслідками тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, ВРП дійшла висновку про задоволення клопотання Генерального прокурора. 
67. Відповідач також вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача про те, що оскаржуване рішення Ради суперечить частині четвертій статті 64 Закону № 1798-VIII та виходить за межі повноважень ВРП, оскільки однією з умов для продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності є продовження існування обставин, які стали підставою для тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя. Позивач не спростував наявності обставин, якими обумовлено прийняття ВРП первинного рішення від 25 липня 2024 року № 2306/0/15-24 про тимчасове відсторонення судді Господарського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності.
68. В аспекті наведених в апеляційній скарзі тверджень представника позивача про те, що законодавством не передбачено такої підстави для відсторонення судді від здійснення правосуддя, як можливість нанесення шкоди авторитету судової влади, відповідач у відзиві наголосив, що наявність кримінального провадження за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з організацією готування викрадення і незаконного позбавлення волі людини (стаття 146 КК України), об`єктивно може поставити під сумнів його безсторонність при здійсненні правосуддя та зашкодити авторитету судової влади і довірі суспільства до неї.
Рух апеляційної скарги. Заяви (клопотання) учасників справи
69. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 4 червня 2025 року відкрила апеляційне провадження в цій справі. Ухвалою від 17 липня 2025 року Велика Палата Верховного Суду призначила справу до розгляду в судовому засіданні.
70. 9 вересня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав до Великої Палати Верховного Суду заяву про надання доводів і міркувань, у якій висловив повну підтримку аргументів свого адвоката Кравця Р. Ю., наведених у апеляційній скарзі.  Додатково в цій заяві позивач навів перелік невідповідностей змісту матеріалів НСРД, що, на його думку, мали місце.  Позивач переконаний, що мала місце фальсифікація матеріалів кримінального провадження.
71. 25 листопада 2025 року  ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав до Великої Палати Верховного Суду письмові пояснення щодо винесення рішення на підставі сфальсифікованих доказах. Зазначив, що в процесі ознайомлення із матеріалами кримінального провадження № 42024000000001203 від 1 листопада 2024 року він в черговий раз виявив факт фальсифікації матеріалів кримінального провадження № 62022170040000097 від 10 вересня 2022 року, які своєю чергою були покладені в основу підстав для його звільнення з посади судді. Просив взяти до уваги зазначені обставини.
72. В інших поясненнях, які також надійшли до Великої Палати Верховного Суду 25 листопада 2025 року, ОСОБА_1 наголошує, що кримінальну справу відносно нього було відкрито штучно задля тиску на його дружину, щоб вона відмовилася від повернення своїх заощаджень, які в минулому позичила ОСОБА_5 . Вважає, що питання про його відсторонення, а в подальшому звільнення було передчасне.
73. 2 грудня 2025 року  ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав до Великої Палати Верховного Суду пояснення, в яких посилається на розміщену на сайті Верховного Суду статтю члена ВРП Сергія Бурлакова, в якій висловлена його думка щодо використання НСРД в дисциплінарному провадженні ВРП стосовно судді.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
74.Частина друга статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
75.Відповідно до положень статті 131 Основного Закону в Україні діє ВРП, яка, серед іншого, ухвалює рішення про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя.
76.Статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП визначаються Законом № 1798-VIII та Регламентом ВРП, затвердженим рішенням ВРП від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 (далі - Регламент).
77.Порядок та підстави відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності регламентуються законами України № 1402-VIII та № 1798-VIII.
78.Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 49 Закону № 1402-VIII суддя може бути тимчасово відсторонений від здійснення правосуддя на строк не більше двох місяців у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності на підставі вмотивованого клопотання Генерального прокурора або його заступника в порядку, встановленому законом. Рішення про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя ухвалюється ВРП.
79.Продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності здійснюється в тому ж порядку на строк не більше двох місяців. Клопотання про продовження строку такого відсторонення судді від здійснення правосуддя подається Генеральним прокурором або його заступником не пізніше десяти днів до закінчення строку, на який суддю було відсторонено. Вимоги до клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності встановлюються процесуальним законом.
80. Пунктом 1 частини першої статті 62 Закону № 1798-VIII визначено, що суддю може бути тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя за рішенням ВРП у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності.
81.Тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності регламентує стаття 63 Закону № 1798-VIII.
82. За правилами частини першої цієї норми, тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності здійснюється ВРП на строк не більше двох місяців на підставі вмотивованого клопотання Генерального прокурора або його заступника …>.
83.Клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності подається до ВРП стосовно судді, який є підозрюваним, обвинувачуваним (підсудним), на будь-якій стадії кримінального провадження (частина друга).
84. ВРП розглядає клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності невідкладно, але не пізніше семи днів з дня надходження клопотання (частина п`ята).
85. За результатами розгляду клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя ВРП ухвалює рішення, копія якого не пізніше семи робочих днів направляється Генеральному прокурору або його заступнику, судді, стосовно якого ухвалено рішення, а також невідкладно направляється до суду, в якому такий суддя обіймає посаду (частина десята).
86. Суддя відстороняється від здійснення правосуддя з дня ухвалення ВРП рішення про його тимчасове відсторонення від здійснення правосуддя на строк, зазначений у рішенні, який не може становити більше двох місяців. На стадії судового провадження строк відсторонення встановлюється до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження (частина одинадцята).
87.Продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя визначає стаття 64 Закону № 1798-VIII.
88. Згідно із частинами першою - четвертою цієї статті, продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону для тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя, на строк не більше двох місяців, а в разі якщо обвинувальний акт передано до суду, - до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження.
89. Клопотання про продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя подається Генеральним прокурором або його заступником, а стосовно судді Вищого антикорупційного суду - Генеральним прокурором (виконувачем обов`язків Генерального прокурора) не пізніше як за десять днів до закінчення строку, на який суддю було відсторонено.
90. Клопотання про продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, подане без дотримання визначених законом вимог, повертається ВРП Генеральному прокурору або його заступнику без розгляду.
91. Клопотання про продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності підлягає задоволенню, якщо: 1) обставини, які стали підставою для тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя, продовжують існувати; 2) сторона обвинувачення не мала можливості забезпечити досягнення цілей, заради яких було застосовано тимчасове відсторонення від здійснення правосуддя, іншими способами протягом дії попереднього рішення.
92. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначає, що з набранням чинності Законом № 1798-VIII у КПК України (пункт 4-1 частини другої статті 131, стаття 155^1) був закріплений захід забезпечення кримінального провадження - тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя.
93. Так, за приписами частин першої, четвертої шостої статті 155^1 КПК України рішення про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності ухвалюється ВРП на підставі вмотивованого клопотання Генерального прокурора або його заступника в порядку, встановленому законом.
94. Генеральний прокурор або його заступник має право звернутися з клопотанням про продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя.
95. Клопотання про продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності подається до ВРП стосовно судді, який є підозрюваним, обвинувачуваним (підсудним) на будь-якій стадії кримінального провадження.
96. Клопотання про продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності повинно відповідати вимогам частини другої статті 155 цього Кодексу, яка встановлює, що у клопотанні зазначаються:
1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання;
2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на обставини;
4) посада, яку обіймає особа;
5) виклад обставин, що дають підстави вважати, що перебування на посаді підозрюваного, обвинуваченого сприяло вчиненню кримінального правопорушення;
6) виклад обставин, що дають підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, перебуваючи на посаді, знищить чи підробить речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином;
7) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання.
97. До клопотання також додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) документи, які підтверджують надання підозрюваному, обвинуваченому копій клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання.
98.Аналогічні положення щодо порядку звернення до ВРП із клопотаннями про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності та продовження строку такого тимчасового відсторонення також відтворені у пунктах 20.19-20.25 глави 20 Регламенту.
99.Зміст наведених норм дає підстави вважати, що ВРП є суб`єктом кримінальних процесуальних відносин у частині ухвалення рішень про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності та продовження строку такого тимчасового відсторонення, які ухвалюються на підставі вмотивованих клопотань Генерального прокурора або його заступника в порядку, встановленому законом.
100. Згідно із частиною першою статті 65 Закону № 1798-VIII рішення ВРП про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, продовження строку такого відсторонення може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; 
2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні;
3) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.
101.Отже, законодавець чітко визначив підстави для оскарження та скасування рішення про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, продовження строку такого відсторонення. Такі підстави є вичерпними та не підлягають розширеному тлумаченню.
102.У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 оскаржує рішення ВРП від 9 вересня 2024 року № 2634/0/15-24 з підстав, визначених пунктами 1, 3 частини першої статті 65 Закону № 1798-VIII.
103.Касаційний адміністративний суд, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову дійшов висновку, що оскаржуване рішення ухвалено повноважним складом; підписано усіма членами ВРП, які брали участь у його ухваленні, а також є вмотивованим.
104. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що в апеляційній скарзі апелянт не наводить обґрунтувань щодо неправильності застосування Касаційним адміністративним судом норм права в контексті оцінки доводів позивача про неповноважність складу ВРП, який ухвалив відповідне рішення, а також ненабуття ОСОБА_1 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні з покликанням на те, що підозру йому було вручено неуповноваженою особою.
105. Беручи до уваги наведене та враховуючи визначені у статті 308 КАС України межі перегляду судом апеляційної інстанції, Велика Палата Верховного Суду не знаходить підстав повторно надавати оцінку обставинам та підставам, що не охоплюються доводами та вимогами апеляційної скарги ОСОБА_1 . 
106.Водночас в основу апеляційної скарги, серед іншого, покладено твердження про те, що на порушення вимог пункту 6 частини другої статті 155 КПК України в клопотанні Генерального прокурора про продовження на два місяці строку відсторонення судді Господарського суду Дніпропетровської області від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності не зазначено, яким чином установлено та доведено, що, перебуваючи на посаді судді, ОСОБА_1 впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.
107. ОСОБА_1 стверджує, що в оскаржуваному рішенні такі обставини також не наведені.
108.Проте, на його думку, Касаційний адміністративний суд проігнорував цей факт.
109. Позивач також вважає, що Касаційний адміністративний судзалишив поза увагою і той факт, що відсторонення судді від здійснення правосуддя не призводить до втрати статусу судді, а лише має наслідком тимчасове призупинення повноваження судді здійснювати правосуддя. Тому відсторонення від здійснення правосуддя не перебуває в причинно-наслідковому зв`язку навіть із припущеннями щодо можливого впливу чи перешкоджання.
110.Із цього приводу Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.
111. Рішенням від 25 липня 2024 року № 2306/0/15-24 ВРП задовольнила первинно клопотання заступника Генерального прокурора Войтенка А. Б . Тимчасово, до 12 вересня 2024 року, відсторонила суддю Господарського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності.
112. У позовній заяві ОСОБА_1 підтвердив, що рішення ВРП від 25 липня 2024 року № 2306/0/15-24 він не оскаржував.
113. Мотивуючи необхідність продовження строку тимчасового відсторонення судді ОСОБА_1 від здійснення правосуддя, заступник Генерального прокурора Войтенко А. Б. зазначив, що обставини, які стали підставою для тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя, продовжують існувати.
114. Заступник Генерального прокурора також переконаний, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді судді Господарського суду Дніпропетровської області і користуючись своїми повноваженнями та статусом судді, для уникнення кримінальної відповідальності має можливість використати свою службову діяльність для здійснення впливу або тиску на експертів, потерпілого та свідків як особисто, так і за допомогою третіх осіб, щоб схилити їх до надання неправдивих свідчень або відмови від показань під час судового розгляду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
115. У клопотанні від 30 серпня 2024 року заступник Генерального прокурора стверджував, що ОСОБА_1 обізнаний із методами роботи правоохоронних органів, має великий досвід роботи у правовій сфері, багато знайомих серед працівників правоохоронних органів і суду, що може бути використано ним з метою уникнення кримінальної відповідальності.
116. Крім того, необхідність продовження строку тимчасового відсторонення судді Господарського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя заступник Генерального прокурора обґрунтовував також наявністю негативних наслідків перебування його на цій посаді.
117. Зокрема, заступник Генерального прокурора у клопотанні послався на те, що у кримінальному провадженні проведено низку судових експертиз, допитано значну кількість свідків, тому підозрюваний, перебуваючи на посаді судді, з метою уникнення кримінальної відповідальності матиме можливість використати свою службову діяльність для здійснення впливу або тиску на експертів, потерпілого та свідків як особисто, так і за допомогою третіх осіб, щоб схилити їх до надання неправдивих свідчень або відмови від показань під час судового розгляду. Підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню й іншим чином, оскільки обізнаний з методами роботи правоохоронних органів, має значний досвід роботи у правовій сфері, має багато знайомих серед працівників правоохоронних органів і суду, що може бути використано ним з метою уникнення кримінальної відповідальності.
118.У свою чергу, оцінюючи мотиви клопотання про продовження строку тимчасового відсторонення судді ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності, ВРП не встановила обставин, які можуть свідчити, що вказане клопотання є формою незаконного впливу, тиску чи втручання в діяльність цього судді щодо здійснення правосуддя.
119.Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, письмові заперечення адвоката Гардецького О. С. щодо клопотання, заслухавши доповідача - члена Ради Плахтій І. Б. , прокурора Підлісного О. А., суддю ОСОБА_1., представника судді - адвоката Гардецького О. С., ВРП дійшла висновку, що клопотання заступника Генерального прокурора Войтенка А. Б. від 30 серпня 2024 року про продовження строку тимчасового відсторонення судді Господарського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності підлягає задоволенню.
120. За задоволення клопотання про продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя проголосували 10 членів ВРП з 11 присутніх на засіданні. Рішення № 2634/0/15-24 підписано всіма членами ВРП, які брали участь у його ухваленні.
121. В оскаржуваному рішенні зазначено, що таких висновків ВРП дійшла з огляду на те, що наведені у клопотанні заступника Генерального прокурора Войтенка А. Б. про продовження строку тимчасового відсторонення судді ОСОБА_1 від здійснення правосуддя доводи є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами, долученими до клопотання. Обставини, які стали підставою для тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя, продовжують існувати. Сторона обвинувачення довела, що не мала можливості забезпечити досягнення всіх цілей, заради яких було застосовано тимчасове відсторонення від здійснення правосуддя, протягом дії попереднього рішення ВРП.
122. Отже, з аналізу змісту клопотання заступника Генерального прокурора Войтенка А. Б. про продовження строку на два місяці тимчасового відсторонення судді ОСОБА_1 від здійснення правосуддя вбачається, що воно містить виклад обставин, які дають підстави вважати, що підозрюваний перебуваючи на посаді, знищить чи підробить речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.
123. Відповідно у Великої Палати Верховного Суду немає підстав вважати, що подане заступником Генерального прокурора клопотання не відповідає вимогам, визначеним пунктом 6 частини першої статті 155^1 КПК України.
124.Оскільки, виключно ВРП як колегіальний, незалежний конституційний орган державної влади та суддівського самоврядування, який діє в Україні, наділена повноваженнями ухвалювати рішення про продовження тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя, то відповідно встановлення наявності або відсутності правових підстав, пов`язаних з оголошеною судді підозрою, вона здійснює за власною оцінкою.
125.Велика Палата Верховного Суду констатує, що наведені у клопотанні заступника Генерального прокурора Войтенка А. Б. обставини відображені в оскаржуваному рішенні ВРП від 9 вересня 2024 року з наданням їм належної правової оцінки у межах визначених законами України № 1402-VIII та № 1798-VIII повноважень ВРП.
126. Викладене вище спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , детальний опис яких наведено у підпункті 60.1. пункту 60 цієї постанови.
127. Щодо доводів апеляційної скарги, наведених у підпункті 60.2. пункту 60 цієї постанови, Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.
128. Клопотання заступника Генерального прокурора від 30 серпня 2024 року,              з-поміж іншого, також обґрунтовано тим, що наявність кримінального провадження за підозрою судді ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, суперечить морально-етичним принципам і об`єктивно може поставити під сумнів незалежність та чесність судді під час здійснення правосуддя та з огляду на міжнародні принципи, стандарти поведінки судді і норми національного законодавства значною мірою зашкодити авторитету судової влади та довірі суспільства до неї.
129. У пункті 20 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки вказано, що судді не можуть ефективно здійснювати правосуддя без довіри громадськості, адже вони є частиною суспільства, якому служать. Їм слід бути обізнаними щодо очікувань громадськості від судової системи та скарг на її функціонування.
130. У преамбулі Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року  № 2006/23, ідеться про те, що довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві.
131. У пункті 22 Висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що суспільна довіра та повага до судової влади є гарантіями ефективності системи правосуддя: поведінка суддів у їхній професійній діяльності, зрозуміло, розглядається громадськістю як необхідна складова довіри до судів.
132. Пунктом 33 Висновку № 18 (2015) Консультативної ради європейських суддів «Позиція судової влади та її відносини з іншими гілками державної влади в умовах сучасної демократії» визначено, що судді повинні поводитися доброчесно як під час виконання своїх функцій, так і в особистому житті, відповідати за свою поведінку, якщо це входить до загальноприйнятих норм.
133. Відповідно до пункту 2 частини сьомої статті 56 Закону № 1402-VIII суддя зобов`язаний дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.
134. Згідно зі статтею 58 Закону № 1402-VIII питання етики суддів визначаються Кодексом суддівської етики, що затверджується з`їздом суддів України за пропозицією Ради суддів України.
135. Суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду (стаття 1 КСЕ).
136. Зазначені вище положення міжнародних документів, Закону № 1402-VIII та КСЕ визначають, що авторитет судової влади має вселяти довіру суспільства до здійснення правосуддя.
137. Задовольняючи клопотання та продовжуючи строк відсторонення судді від здійснення правосуддя, ВРП зокрема, керувалася тим, що наявність кримінального провадження за підозрою судді ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною третьою статті 27, частиною другою статті 146 КК України, може поставити під сумнів безсторонність цього судді при здійсненні правосуддя та з огляду на міжнародні принципи і стандарти поведінки судді та норми національного законодавства зашкодити авторитету судової влади і довірі суспільства до неї.
138. Таким чином, ухвалюючи оскаржуване рішення, ВРП послалася на визначені законом підстави і мотиви в сукупності, за яких вона дійшла висновку про необхідність застосування згаданого заходу забезпечення кримінального провадження.
139. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначає, що при оцінці клопотання заступника Генерального прокурора від 30 серпня 2024 року ВРП не виокремлювала кожну з наведених у ньому підстав, а здійснювала їх комплексний аналіз на предмет встановлення наявності або відсутності правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, про який клопотав заступник Генерального прокурора.
140. Позиція ОСОБА_1 про те, що наведені підстави для продовження строку тимчасового відсторонення судді не відповідають установленій законом меті відсторонення особи від посади, в повній мірі спростована у рішенні Касаційного адміністративного суду.
141. Велика Палата Верховного Суду також вважає недоречними посилання апелянта в апеляційній скарзі на рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 15 січня 2025 року № 61/3дп/15-25, залишене без змін рішенням ВРП від 11 березня 2025 року № 485/0/15-25, про притягнення судді Господарського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді подання про звільнення судді з посади, оскільки такий акт не стосується предмета доказування у цій справі та підлягає перевірці на предмет його законності в межах окремого судового провадження.
142. В апеляційній скарзі також містяться доводи про те, що в оскаржуваному рішенні ВРП немає мотивів та обґрунтування наявності обставин, що визначені пунктом 2 частини четвертої статті 64 Закону № 1798-VIII. 
143. Пункт 2 частини четвертої статті 64 Закону № 1798-VIII визначає, що клопотання про продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності підлягає задоволенню, якщо сторона обвинувачення не мала можливості забезпечити досягнення цілей, заради яких було застосовано тимчасове відсторонення від здійснення правосуддя, іншими способами протягом дії попереднього рішення.
144. У рішенні від 9 вересня 2024 року № 2634/0/15-24 ВРП встановила, що постановою заступника Генерального прокурора Войтенка А. Б. від 30 серпня 2024 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 62022170040000097 від 10 вересня 2022 року за підозрою ОСОБА_1  у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 15, частиною третьою статті 27, частиною другою статті 146 КК України, до трьох місяців, тобто до 12 жовтня 2024 року включно.
145. До матеріалів клопотання про продовження відсторонення судді від здійснення правосуддя також було долучено повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 30 серпня 2024 року, яке в той самий день було вручено підозрюваному ОСОБА_1 та його захисникам.
146. Отже, ураховуючи, зокрема, те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 3 місяців, досудове розслідування завершено, а підозрюваному та його захисникам надано доступ до матеріалів досудового розслідування, Велика Палата Верховного Суду вважає цілком вмотивованим висновок ВРП про задоволення клопотання заступника Генерального прокурора Войтенка А. Б . Строк тимчасового відсторонення судді Господарського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності продовжено в межах строку досудового розслідування з урахуванням часу на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування на два місяці, тобто до 9 листопада 2024 року включно.
147.Викладене вище спростовує доводи апеляційної скарги в означеній частині.
148. Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
149. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, зокрема, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8 частини другої статті 2 КАС України).
150. Касаційний адміністративний суд у рішенні від 7 травня 2025 року констатував, що обставини настання для суспільства негативних наслідків з огляду на продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку із притягненням до кримінальної відповідальності, як-то витрати з бюджету, навантаження на судову систему, порушення строків розгляду справ тощо, на яких наголошує ОСОБА_1 , не впливають на правомірність оскаржуваного рішення Ради й не співмірні з метою застосування означеного заходу забезпечення кримінального провадження стосовно судді.
151. Велика Палата Верховного Суду такі висновки Касаційного адміністративного суду підтримує.
152. Зазначене вище спростовує доводи апеляційної скарги, зміст яких наведений у підпункті 60.3. пункту 60 цієї постанови.
153. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначає, що в контексті предмета спору матеріали кримінального провадження оцінені ВРП на предмет їх наявності та змісту відповідного клопотання без оцінки наявності або відсутності кримінального діяння. Таким чином, наведені позивачем аргументи щодо фальсифікації матеріалів кримінального провадження, які, на його думку, мали місце, не підлягають оцінці при перевірці оскаржуваного рішення ВРП.
154. Публічно висловлена у статті особиста думку одного із членів ВРП щодо використання НСРД в дисциплінарному провадженні ВРП стосовно судді не може сприйматися як джерело права.
155. Підсумовуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків Касаційного адміністративного суду про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , адже ВРП, приймаючи оскаржуване рішення, діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
156. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
157. На підставі частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Висновки щодо розподілу судових витрат
158. Згідно із частиною шостою статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
159. Оскільки Велика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то перерозподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 242, 266, 308, 310, 315, 316, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 7 травня 2025 року в адміністративній справі № 990/306/24 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.
Головуюча суддя-доповідачка                                                                Т. Г. Стрелець
Судді: | О. В. Білоконь | | С. Ю. Мартєв
| О. Л. Булейко | | К. М. Пільков
| І. А. Воробйова | | С. О. Погрібний
| О. А. Губська | | І. В. Ткач
| І. В. Дашутін | | Н. В. Шевцова
| А. А. Ємець | |
| В. В. Король | |
| О. В. Кривенда | |
| М. В. Мазур | |