П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2025 року місто Київ 
справа № 757/30855/24-ц 
провадження №22-ц/824/9376/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д.,Стрижеуса А.М. за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.,

сторони:
позивач -  ОСОБА_1 
відповідач - Національний музей народної архітектури та побуту України

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Національного музею народної архітектури та побуту України, 

на рішення Печерського районного суду міста Києва від 3 лютого 2025 року, ухвалене у складі судді Ільєвої Т.Г.,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2024 року позивач  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного музею народної архітектури та побуту України про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Позов обґрунтовано тим, що 2 квітня 2024 року Національний музей народної архітектури та побуту України виніс наказ № 37-А про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.
Вважає такий наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
В оскаржуваному наказі в якості підстави його винесення зазначено, що 1 квітня 2024 року ОСОБА_1 самовільно відкрив архітектурний експонат ЕВ «Полісся» - «Крупорушка». Проте, описова частина наказу не містить визначення, який саме дисциплінарний проступок ОСОБА_1 вчинив, в наказі не зазначено конкретних обставин, за яких вчинено проступок, зокрема, в чому саме проявилося невиконання посадових обов`язків позивача, які вимоги та якої посадової інструкції останнім були порушені; що стало конкретним протиправним приводом до застосування догани; чи могли встановлені обставини бути підставою для застосування стягнення у вигляді догани згідно норм КЗпП України; в наказі не зазначено конкретні обставини вчинення дисциплінарного проступку, а також прямі негативні наслідки для роботодавця.
Зазначене формулювання наказу унеможливлює встановлення з його тексту даних щодо ступеню тяжкості вчиненого проступку, заподіяної позивачем шкоди, а також даних щодо додержання роботодавцем порядку застосування дисциплінарного стягнення. Вказані обставини відображають формальний підхід відповідача до процедури накладення дисциплінарного стягнення, визначеної законом.
Позивач вважав, що відповідачем не доведено наявності складу дисциплінарного проступку в його діях або бездіяльності, оскаржуваний наказ не містить посилання на норму закону, яку порушено та не сформульований склад дисциплінарного порушення.
Даний акт грунтується на припущеннях, оскільки роботодавець не встановив фактів і обставин, які б свідчили про вчинення позивачем дисциплінарного проступку та безпосередньо вини позивача у вчиненні конкретних дій.
Також зазначає про те, що роботодавець умисно не ознайомлював позивача з посадовою інструкцією, в якій би визначався певний перелік посадових обов`язків.
Вважає, що справжньою причиною застосування до нього дисциплінарного стягнення є помста за оскарження ним в судовому порядку наказу про призупинення трудових відносин під час встановлення на території України воєнного стану.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд скасувати наказ Національного музею народної архітектури та побуту України № 37-А про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 від 02 квітня 2024 року.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 3 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 до Національного музею народної архітектури та побуту України про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності задоволено.
Скасовано наказ Національного музею народної архітектури та побуту України №37-А від 2 квітня 2024 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .
Стягнуто з Національного музею народної архітектури та побуту України на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1211, 20 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник відповідача Національного музею народної архітектури та побуту України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 відмовити. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 тричі грубо порушив трудову дисципліну, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Зокрема, зазначає про те, що позивач двічі самовільно брав ключі від експонату «Крупорушка», за який є матеріально відповідальним ОСОБА_3 , проника до експонату, а своє робоче місце залишав без поважних причин, що є порушенням п.3.1, 3.2, 3.11, 5.1 посадової інструкції музейного доглядача експозиційного відділу.
1 квітня 2025 року ОСОБА_1 відмовився підписувати матеріальну відповідальність за музейні предмети музейного архітектурного експонату «Церква із с. Кисоричі Рокитнівського р-ну Рівненської області», про причини своєї відмови надати письмові пояснення відмовився, а усно повідомив, що боїться підписувати матеріальну відповідальність за велику кількість цінних експонатів, які знаходяться в церкві. Відмова працівника підписувати договір про повну матеріальну відповідальність є підставою для звільнення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.
Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористався.
В судовому засіданні представники Національного музею народної архітектури та побуту України Філюк О.В. та адвокат Любаренко І.О. апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.
ОСОБА_1 та його представник адвокат Приходько А.С. проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили рішення суду першої інстанції як законне і обгрунтоване залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що з 1 березня 2018 року ОСОБА_1 працював у Національному музеї народної архітектури та побуту України на посаді провідного екскурсовода відділу екскурсійного обслуговування.
З 1 грудня 2022 року ОСОБА_1 працює на посаді музейного доглядача експозиційного відділу «Полісся», куди був переведений за його заявою.
29 березня 2024 року старшого доглядача ОСОБА_1 було переведено з догляду за музейним експонатом «Крупорушка» до музейного експонату «Хати із с. Блажево Рокотинського р-ну Рівненської області».
30 березня 2024 старшим музейним доглядачаем ЕВ «Полісся» ОСОБА_3 було подано доповідну, в якій останній зазначив, що ОСОБА_1 самовільно взяв ключі (на щитку) від архітектурного експонату Крупурушка із. с. Архипівка Семенівського р-ну Чернігівської області, і відкрив експонат для відвідувачів, хоча матеріальна відповідальність покладена на ОСОБА_3 .
З долученої службової записки від завідувача ЕВ «Полісся» ОСОБА_4 зокрема вбачається, що останнім, зважаючи на скарги та прохання ОСОБА_1 , було прийнято рішення про переведення ОСОБА_1 у приміщення в самому центрі експозиції, до музейного експонату «Церкви із с. Кисоричі Рокотинського р-ну Рівненської області» з 1 квітня 2024 року.
1 квітня 2024 року було складено Акт №2 прийому-передачі музейних предметів експонату «Хати із с. Блажево Рокотинського р-ну Рівненської області» про повернення з матеріальної відповідальності ОСОБА_1 музейні предмети експонату «Хати із с. Блажево Рокотинського р-ну Рівненської області».
В той-же день, після підписання Акту №2 прийому-передачі музейних предметів експонату «Хати із с.Блажево Рокотинського р-ну Рівненської області», ОСОБА_1 відмовився підписувати та приймати експонат «Церкву із с. Кисоричі Рокотинського р-ну Рівненської області» на матеріальну відповідальність, про причини своєї відмови повідомити відмовився.
З даного приводу, 1 квітня 2024 року завідувачем експозиційного відділу «Полісся» ОСОБА_4 було написано службову записку.
1 квітня 2024 Начальник ВДКР звернулась до Генерального директора Національного народної архітектури та побуту України зі службовою запискою від 1 квітня 2024 щодо порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 , в якій зазначено, що позивач порушив п.п. 3.1., 3.2., 3.11, 5.1 Посадової інструкції музейного доглядача експозиційного відділу, п. 4.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку, ст. 21 КЗпП України, ст. 139 КЗпП України та запропоновано застосувати стягнення у вигляді догани, відсторонення від роботи, звільнення.
Наказом Національного музею народної архітектури та побуту України №37-А від 2 квітня 2024 ОСОБА_1 оголошено догану та позбавлено преміальних виплат в розмірі 100% на період - до зняття дисциплінарного стягнення.
У преамбулі наказу зазначено, що 1 квітня 2024 музейний доглядач експозиційного відділу «Полісся» ОСОБА_1 самовільно відкрив архітектурний експонат «Крупорушку». Матеріально-відповідальною особою за архітектурний експонат «Крупорушка» та розміщені в ньому музейні предмети є старший музейний доглядач ЕВ «Полісся» ОСОБА_3 .. Музейний доглядач ЕВ «Полісся» ОСОБА_1 порушив п. 3.1., 3.2., 3.11, 5.1. посадової інструкції музейного доглядача експозиційного відділу.
Пунктом 3.1 посадової інструкції музейного доглядача експозиційного відділу передбачено, що робітник несе повну матеріальну відповідальність за передані йому музейні предмети доручені йому садибі згідно з актом прийому-передачі та відповідно до укладеного договору про повну матеріальну відповідальність. Пункт 3.2. передбачає, що робітник щоденно має приймати та здавати під охорону доручені йому архітектурні об`єкти. Пунктом 3.11. передбачено, що робітник повинен сумлінно та відповідально ставитися до виконання своїх обов`язків, розпоряджень та доручень завідувача відділу, старшого музейного доглядача, правил внутрішнього трудового розпорядок Музею, трудової дисципліни. У п. 5.1. зазначено, що за невиконання чи неналежне виконання посадових обов`язків, передбачених цією інструкцією, правил внутрішнього трудового розпорядку музею, інструкцій з охорони праці та протипожежної безпеки, а також доручень керівництва Музею та завідувача експозиційного відділу, робітник несе відповідальність.
Підстава видачі такого наказу: доповідна записки начальника відділу кадрів Фелюк О.В. від 1 квітня 2024 року та доповідна старшого доглядача ЕВ «Полісся» ОСОБА_3 від 1 квітня 2024 року.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема, оскаржуваний наказ про оголошення догани не містить вказівки та в ньому не конкретизовано, яке порушення трудової дисципліни було допущено ОСОБА_1 та за які саме дії або бездіяльність останнього притягнуто до відповідальності у вигляді догани, натомість зазначено, що 1 квітня 2024 року музейний доглядач експозиційного відділу «Полісся» ОСОБА_1 самовільно відкрив архітектурний експонат «Крупорушку». Матеріально-відповідальною особою за архітектурний експонат «Крупорушка» та розміщені в ньому музейні предмети є старший музейний доглядач ЕВ «Полісся» ОСОБА_3 .. Музейний доглядач ЕВ «Полісся» ОСОБА_1 порушив п. 3.1., 3.2., 3.11, 5.1. посадової інструкції музейного доглядача експозиційного відділу.
Підстави зазначені в наказі від 2 квітня 2024 року є узагальненими та формальними, не містять ознак вчинення дисциплінарного проступку позивачем.
Матеріали справи не містять даних про вчинення позивачем винного проступку, який спричинили негативні наслідки, наявності умислу на порушення трудової дисципліни, реальних підтверджень такого проступку та належного службового розслідування, з метою доведення обставин, на які посилається відповідач.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Статтею 139 КЗпП України визначено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.
Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.
Відповідно до ч.1 ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.
Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.
Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника, порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків, вина працівника, наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. 
Саме на роботодавцеві лежить обов'язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов'язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України).
Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`совувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.
Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов'язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.
Зі змісту оскаржуваного позивачем наказу слідує, що ОСОБА_1 була оголошена догана за те, що він 1 квітня 2024 року, працюючи музейним доглядачем експозиційного відділу «Полісся», самовільно відкрив архітектурний експонат ЕВ «Полісся» - «Крупорушка», матеріально-відповідальною особою щодо якого є інша особа. ОСОБА_1 порушив п.п.3.1, 3.2, 3.11, 5.1 посадової інструкції музейного доглядача експозиційного відділу.
Підставою для видачі такого наказу зазначені: доповідна записки начальника відділу кадрів Фелюк О.В. від 1 квітня 2024 року та доповідна старшого доглядача ЕВ «Полісся» ОСОБА_3 від 1 квітня 2024 року.
З зазначених документів не слідує, що ця подія мала місце 1 квітня 2024 року, як зазначено в наказі. Крім того, ні в документах, які стали підставою для видачі роботодавцем оскаржуваного наказу, ні в самому наказі не зазначено в чому конкретно полягає порушення позивачем трудових обов'язків. Також відповідачем не доведено, що 1 квітня 2024 року ОСОБА_1 був переведений до іншого приміщення, та те, що інша особа була відповідальна за архітектурний експонат «Крупорушка».
Отже, відсутні підстави вважати доведеним факт порушення ОСОБА_1 тих обов`язків, які є складовими трудової функції останнього.
Наведений у наказі перелік пунктів посадової інструкції, які на думку роботодавця порушив ОСОБА_1 , без конкретизації вчиненого позивачем проступку, не дає підстав вважати оголошену позивачу догану обгрунтованою.
Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення не відповідає вимогам трудового законодавства, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до викладення обставин справи. Посилання в апеляційній скарзі на те, що з 30 березня 2024 року ОСОБА_1 не мав права самостійно відкривати архітектурний об`єкт «Крупорушка», оскільки передав матеріальну відповідальність старшому доглядачу ОСОБА_3 , не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки на підтвердження цих обставин відповідачем до суду першої інстанції не надано належних та допустимих доказів. А надані представником відповідача до апеляційної скарги докази, зокрема, складені 29 березня 2024 року та 1 квітня 2024 року акти приймання-передачі не можуть бути прийняті апеляційним судом, зважаючи на те, що представником відповідача не доведено, що такі докази сторона відповідача не могла подати до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї. 
Посилання апелянта на те, що 1 квітня 2024 року ОСОБА_1 відмовився підписувати матеріальну відповідальність за музейні предмети музейного архітектурного експонату «Церква із с.Кисоричі Рокитнянського району Рівненської області», про причини своєї відмови надати письмові пояснення відмовився, не заслуговують на увагу, оскільки правового значення у цій справі не має, так як така обставина не була підставою для оголошення ОСОБА_1 догани ( в оскаржуваному наказі мова про такі обставини не йдеться).
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність, фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Національного музею народної архітектури та побуту України залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 3 лютого 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повна постанова складена 9 січня 2026 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна 
Судді: Л.Д. Поливач
А.М. Стрижеус