ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 січня 2026 року 	Справа № 280/8661/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (вул. Штабна, буд. 13, приміщення 19, м. Запоріжжя, 69000) до Тернопільської митниці (вул. Текстильна, буд. 38, м. Тернопіль, 46400) про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (далі – позивач, ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ») до Тернопільської митниці (далі – відповідач, Митниця), в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000282/2 від 16.09.2025.
Крім того, просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати по даній справі, призначити справу за цим позовом до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України).
В обґрунтування позовних вимог позивач (представник позивача) посилається на приписи Митного кодексу України та зазначає, що ним надано всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлені під час перевірки поданих документів розбіжності є безпідставними. З урахуванням вищезазначеного просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 06.10.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження, судовий розгляд призначений без повідомлення (виклику) учасників справи.
16.10.2025 засобами системи «Електронний суд» від відповідача до суду надійшов відзив на позов, а також клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
В обґрунтування відзиву зазначає, що в поданих позивачем документах, на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, було виявлено недоліки, у зв`язку з чим витребувано додаткові документи, які не були надані позивачем в повному обсязі. Зазначає, що позивачем не підтверджено заявлену митну вартості імпортованого товару, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю. Крім того, відповідач вказав на те, що митним органом у встановленому законом порядку було встановлено, що вартість імпортованого позивачем товару є вищою ніж заявлена, що зумовило прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. З урахуванням вищезазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою від 20.10.2025 відмовлено у задоволенні клопотання митниці про розгляд з викликом сторін справи №280/8661/25.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
15.07.2024 ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» (м. Запоріжжя) (Покупець) уклало з компанією «Shandong Shuangli International Trading» Co., Ltd (Китай) (Продавець) зовнішньоекономічний контракт №SG/1 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.
На виконання зовнішньоекономічного контракту №SG/1 від 15.07.2024, згідно із рахунком-фактурою (інвойс) №SG2025-13 від 03.06.2025, позивачем на митну територію України ввезено товар.
27.08.2025 декларантом було подано до митного оформлення митну декларацію (надалі – МД) типу ІМ40АА № 25UA403070007624U9, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товари: Товар 1: «Трактор для сільськогосподарських робіт, колісний, новий, 19 шт., марка - KENTAVR, модель - S 504CCUe, тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів – 2836 см3, потужність двигуна - 36,8 кВт/50к.с, номери шасі/заводські номери: 005P125062055 (двигун № НОМЕР_1 ); 005P125062056 (двигун № НОМЕР_2 ); 005P125062057 (двигун № НОМЕР_3 ); 005P125062058 (двигун № НОМЕР_4 ); 005P125062059 (двигун № НОМЕР_5 ); 005P125062060 (двигун № НОМЕР_6 ); 005P125062061 (двигун № НОМЕР_7 ); 005P125062062 (двигун №L820517431B); 005P125062063 (двигун №L820517441B); 005P125062064 (двигун №L820517442B); 005P125062065 (двигун №L820517433B); 005P125062066 (двигун №L820517448B); 005P125062067 (двигун №L820517434B); 005P125062068 (двигун №L820517444B); 005P125062070 (двигун №L820517438B); 005P125062071 (двигун №L820517446B); 005P125062072 (двигун №L820517447B); 005P125062073 (двигун №L820517430B); 005P125062074 (двигун №L820517439B). Календарний рік виготовлення - 2025. У частково розібраному стані, в комплекті з інструментом та приладдям для налагоджування та обслуговування. Виробник: SHANDONG SHUANGLI INTERNATIONAL TRADING CO., LTD.». Товар 2: «Колеса ходові моторних транспортних засобів товарних позицій 8701-8705, їх частини та приладдя. Для ремонту і технічного обслуговування сільськогосподарської техніки: Вантаж заднього колеса Kentavr S 504U/504CUe – 40 шт.». Товар 3: «Частини до сільськогосподарської техніки, вироби з чорних металів литі, противага для тракторів: Вантаж передній (к-т) Kentavr S 504U/504CUe – 9 шт.».
З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів їх було задекларовано позивачем до митного поста Митниці за електронною митною декларацією (ЕМД), а саме:
1. За ЕМД №25UA403070007624U9 від 27.08.2025:
- Товар №1 в графі 31 ЕМД.
Митна вартість зазначеного товару позивачем була визначена відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений статтею 58 Митного кодексу України.
Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, підприємством було надано митному органу документи, передбачені частиною 2 та частиною 3 статті 53 МКУ, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації, а саме: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт №SG/1 від 15.07.2024; Додатки (специфікації) до нього: №№2025-13, 2025-13-z від 13.05.2025, Інвойс (рахунок – фактура) №SG2025-13 від 03.06.2025; пакувальний лист до нього від 03.06.2025; сертифікат країни походження товару №25C3725B0416/00012 від 25.06.2025; банківську платіжну інструкцію №1600 від 14.07.2025; технічні характеристики товару; список номерів шасі.
Для підтвердження транспортних витрат до кордону України підприємство надало митниці: договір перевезення вантажу морським транспортом (фрахту) №2712/917/2022 від 27.12.2022; Договір № Х270225-40 від 27.02.2025 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів; коносамент №BW25060333 від 19.06.2025; рахунок (інвойс) на оплату морського перевезення № G250808 від 08.08.2025; рахунок (інвойс) на оплату наземного перевезення № 3334 від 08.08.2025; Акти виконаних послуг: з наземного перевезення № 3307 від 25.08.2025 та морського перевезення від 08.08.2025; дві довідки про транспортні витрати від 08.08.2025; Заявки на перевезення: №63 від 01.08.2025, № 63 від 12.06.2025; залізничні товаро-транспортні накладні: № 37555186 від 11.08.2025, № 593749 від 13.08.2025.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, товариству 15.09.2025 було направлено електронне повідомлення наступного змісту: 
«Повідомлення від митниці декларанту згідно статті 21 МК України розпочинається процедура консультації. За результатами опрацювання документів встановлено наступне: Оцінюваний товар постачається на підставі зовнішньоекономічного договору від 15.07.2024 № SG/1. За результатами опрацювання поданих до митного оформлення документів встановлено розбіжності, а саме: в договорі про надання транспортно-експедиторських послуг від 27.02.2025 №Х270225- 40 зазначено, що «виконавцем» є ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС», а в накладний УМВС від 11.08.2025 № 37555186 «Ost-West Logistic» Poland Sp. Z.o.o., і в накладний УМВС від 13.08.2025 № 593749 «PKP CARGO CONNET Sp.z.o.o.». Інформація, яка б підтверджувала причетність «PKP CARGO CONNET Sp.z.o.o.» та «Ost-West Logistic» Poland Sp. Z.o.o., до перевезення вантажу залізничним транспортом окрім накладних УМВС відсутня, а саме відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС», та «PKP CARGO CONNET Sp.z.o.o.». і «Ost-West Logistic» Poland Sp. Z.o.o. Зазначене вище може свідчити про не повноту включення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України. Також перевізник, що здійснював морські перевезення товару «GLOBAL CONTAINER LINES SIA» у довідці про транспортні витрати від 08.08.2025 заявив що вантаж додатково не страхувався, що дає можливість припустити, що він страхувався іншою стороною. Окрім цього, не подано митну декларацію країни відправлення, що не дозволяє впевнитися в достовірності заявлених відомостей щодо умов поставки та вартості товару, які впливають на формування митної вартості товару. У зв`язку з тим, що виявлені розбіжності, прошу відповідно до частини 2 статті 53 МКУ надати документи: - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару; - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ прошу надати (за наявності) такі додаткові документи: - копію митної декларації країни відправлення; - висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; - каталоги, специфікації, прайс-лист виробника товару. Відповідно до частини 6 статті 53 МКУ Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару».
Листом вих. №160902 від 16.09.2025 товариство додатково надало митниці: виписку з власного банківського рахунку за липень 2025 року, комерційну пропозицію та прайс-лист виробника від 02.05.2025, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, були надані і вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.
16.09.2025 відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000282/2, відповідно до якого, митна вартість задекларованих товарів скоригована (збільшена) митницею за другорядним методом визначення митної вартості - резервним методом, згідно з положеннями статті 64 МКУ (за ціною договору), а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови № UA403070/2025/000482.
ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» задекларувало зазначену партію товару, а Митниця випустила товар у вільний обіг за ЕМД №25UA403070008315U5 від 17.09.2025.
Загальна різниця митних платежів від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої митницею, склала 542 059,03 грн. Розрахунок різниці в митних платежах зазначено в графі 47 «Нарахування платежів» зазначеної вище ЕМД.
Позивач вважаючи, що зазначене вище Рішення про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000282/2 від 16.09.2025 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Так, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).
Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій цієї статті.
При цьому, частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України (частина третя статті 54 МК України).
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Статтями 57, 58 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини восьмої статті 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях (постанови від 19 лютого 2019 року у справі №804/1316/16, від 12 березня 2019 року у справі №826/2313/16, від 27 березня 2020 року у справі №540/2605/18, від 6 травня 2020 року у справі №140/1713/19, від 25 листопада 2020 року у справі №1.380.2019.001657, від 15 квітня 2021 року у справі №804/14964/15, від 30 квітня 2025 року у справі №140/4486/24 та інших) звертав увагу на те, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковим, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти подальших дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, які передбачені статтею 53 МК України. Не надання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість (постанова Верховного Суду від 20 березня 2020 року у справі №480/4423/18).
Отже, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
В оскаржуваному Рішенні про коригування митної вартості, у графі 33, Митниця зазначає нижчевикладені розбіжності, які на її думку унеможливили митне оформлення задекларованих товарів за основним методом і стали підставою для здійснення коригування.
- «Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за основним методом визначення митної вартості товару, у зв`язку з тим, що у документах наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару; копію митної декларації країни відправлення; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; каталоги, прайс-лист виробника товар».
Суд відхиляє твердження митного органу про ненадання Товариством транспортних (перевізних) документів як такі, що не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи. Встановлено, що під час митного оформлення спірної партії товару разом із електронною митною декларацією (ЕМД) позивачем було надано повний пакет документів, що підтверджують факт та вартість перевезення, а саме:
Договір перевезення вантажу морським транспортом (фрахту) № 2712/917/2022 від 27.12.2022;
Договір № Х270225-40 від 27.02.2025 про надання транспортно-експедиторських послуг;
Коносамент № BW25060333 від 19.06.2025;
Рахунки (інвойси) на оплату морського перевезення № G250808 від 08.08.2025 та наземного перевезення № 3334 від 08.08.2025;
Акти виконаних послуг: з наземного перевезення № 3307 від 25.08.2025 та морського перевезення від 08.08.2025;
Довідки про транспортні витрати від 08.08.2025;
Заявки на перевезення: № 63 від 12.06.2025 та № 63 від 01.08.2025;
Залізничні накладні: № 37555186 від 11.08.2025 та № 593749 від 13.08.2025.
З аналізу вищезазначених документів вбачається логістичний ланцюг перевезення вантажу за маршрутом: порт Ціндао (КНР) - порт Гданськ (Польща) морським транспортом (вартість - 7500,00 дол. США), та надалі залізничним транспортом за маршрутом: порт Гданськ - м/п Мостиська-Пшемисль (вартість - 124 369,20 грн) та м/п Мостиська-Пшемисль - м. Тернопіль (вартість - 92 033,22 грн).
Загальна вартість наземного перевезення склала 216 402,42 грн, а загальні витрати на транспортування до митного кордону України - 434 749,35 грн (еквівалент 10 500 дол. США). Суд зазначає, що витрати на перевантаження контейнерів включені у вартість, а страхування вантажу, за згодою сторін, не здійснювалося.
Надані документи є коректними, ідентифікуються із задекларованим товаром та містять вичерпні відомості про числові показники транспортної складової митної вартості. Таким чином, митний орган мав об`єктивну можливість перевірити заявлені дані.
Щодо відсутності банківських платіжних документів на момент оформлення, суд зазначає наступне. 
Згідно з пункту 4.2 Договору фрахту № 2702/912/25 та пункту 3.3 Договору ТЕО № Х270225-40, оплата послуг здійснюється протягом 45 календарних днів з дати вивантаження контейнерів або виставлення рахунку відповідно. Отже, на момент подання декларації строк оплати не настав, що унеможливлювало надання платіжних доручень з об`єктивних причин.
Оскільки Митний кодекс України не містить вичерпного переліку документів, якими підтверджуються транспортні витрати, суд висновує, що поданий позивачем пакет документів є достатнім та належним доказом для підтвердження митної вартості товару в частині витрат на перевезення.
Щодо ненадання висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціальною експертною організацією, та/або інформації біржових організацій про вартість товару.
Суд зауважує, що ненадання декларантом документів, які підтверджують якісні та вартісні характеристики товару (експертних висновків, біржових котирувань), не може бути безумовною підставою для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки:
По-перше, подані Товариством первинні документи (специфікації, інвойси, банківські виписки) є достатніми для ідентифікації товару та підтвердження ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті.
По-друге, чинне законодавство України не зобов`язує суб`єкта господарювання мати в наявності експертні висновки на кожну партію товару, якщо вартість останнього чітко визначена умовами зовнішньоекономічного контракту.
По-третє, митний орган не обґрунтував неможливість перевірки ціни товару на основі наданих позивачем прайс-листів та комерційних пропозицій виробника, які за своєю суттю є джерелом інформації про рівень світових цін на аналогічну продукцію.
Крім того, суд зазначає, що формальна вимога митниці щодо надання "виписок з бухгалтерської документації" без конкретизації їх виду (наприклад, оборотно-сальдових відомостей за певними рахунками, карток рахунків тощо) свідчить про надмірний характер вимог контролюючого органу. Оскільки позивачем вже було надано виписки з банківських рахунків, які відображають рух коштів та фактичну оплату товару, обов`язок щодо підтвердження витрат вважається виконаним.
Таким чином, дії митниці щодо винесення спірного Рішення через нібито ненадання документів, які фактично були наявні в матеріалах справи або не є обов`язковими згідно з чинним законодавством, є неправомірними. Нечіткість вимог митного органу та ігнорування наданих під час консультацій доказів свідчить про порушення принципу правової визначеності та належного врядування.
За таких обставин, суд висновує, що заявлена Товариством митна вартість товару за ціною договору є підтвердженою належними, допустимими та достатніми доказами, що були доступні митному органу під час здійснення контрольних процедур.
- «Оцінюваний товар постачається на підставі зовнішньоекономічного договору від 15.07.2024 №SG/1. В договорі про надання транспортно-експедиторських послуг від 27.02.2025 №Х270225-40 зазначено, що «виконавцем» є ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС», а в накладний УМВС від 11.08.2025 № 37555186 «Ost-West Logistic» Poland Sp. Z.o.o., і в накладний УМВС від 13.08.2025 № 593749 «PKP CARGO CONNET Sp.z.o.o.». Інформація, яка б підтверджувала причетність «PKP CARGO CONNET Sp.z.o.o.» та «Ost-West Logistic» Poland Sp. Z.o.o., до перевезення вантажу залізничним транспортом окрім накладних УМВС відсутня, а саме відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС», та «PKP CARGO CONNET Sp.z.o.o.». і «Ost-West Logistic» Poland Sp. Z.o.o. Зазначене вище може свідчити про не повноту включення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України. Також перевізник, що здійснював морські перевезення товару «GLOBAL CONTAINER LINES SIA» у довідці про транспортні витрати від 08.08.2025 заявив що вантаж додатково не страхувався, що дає можливість припустити, що страхувався іншою стороною. Зазначене вище може свідчити про не повноту включення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України».
Щодо специфіки мультимодального перевезення та залучення субпідрядників.
Суд вважає доводи митного органу про відсутність договорів із безпосередніми залізничними перевізниками неспроможними, оскільки характер даної логістичної операції передбачав залучення декількох суб`єктів. Доставка вантажу здійснювалася шляхом комбінованого перевезення:
Морська ділянка: порт Ціндао (КНР) - порт Гданськ (Польща), виконана компанією «Global Container Lines Latvija SIA» (договір № 2702/912/25);
Наземна ділянка: порт Гданськ (Польща) - м. Тернопіль (Україна), організована експедитором «ХІЛЛДОМ ЛОГІТІКС» (договір ТЕО № Х270225-40).
Аналіз норм міжнародного та національного права, зокрема статті 1, частини 1 статті 14 Конвенції ООН «Про морське перевезення вантажів 1978 року», статті 1 «Міжнародної конвенції про уніфікацію деяких правил про коносамент» (1924 року) та статті 133 Кодексу торговельного мореплавства України, підтверджує, що перевізником є особа, з якою відправником укладено договір і яка видала відповідний транспортний документ (коносамент).
Судом встановлено, що згідно з пунктом 2.1.2 Договору № Х270225-40, експедитор («ХІЛЛДОМ ЛОГІТІКС») наділений правом від свого імені укладати договори з портами, залізницями та іншими організаціями для виконання зобов`язань перед замовником. Реалізуючи це право, експедитор залучив до перевезення компанію «PKP CARGO CONNECT Sp.z.o.o.», яка здійснювала фактичне транспортування залізницею територією Польщі.
З огляду на це, суд наголошує на наступному:
Договірні відносини у ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» наявні виключно з морським перевізником та експедитором. Саме ці особи виставили рахунки (№ G11104 та № 3074 від 25.07.2025), у яких чітко деталізовано вартість перевезення до кордону України.
Позивач не є стороною договорів, укладених між експедитором («ХІЛЛДОМ ЛОГІТІКС») та фактичними перевізниками («PKP CARGO CONNECT Sp.z.o.o.», «Ost-West Logistic Poland Sp. z.o.o.»).
Відтак, вимога митного органу про надання внутрішніх договорів, рахунків та банківських платіжних документів, що стосуються взаємовідносин між експедитором та залученими ним третіми особами, є юридично необґрунтованою. Декларант об`єктивно не може володіти документацією, яка складає комерційну таємницю третіх осіб і стороною якої він не є.
Таким чином, надані Товариством документи (договори, заявки, коносамент, залізничні накладні, акти та рахунки) є вичерпними для підтвердження транспортних витрат. Відсутність документів, складених між субпідрядниками перевізника, не може свідчити про недостовірність заявленої митної вартості, оскільки прямий зв`язок між витратами позивача та фактом перевезення повністю підтверджений матеріалами справи.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 13.08.2020 у справі № 804/4963/16, де зазначено:
«За умовами договору передбачено право експедитора укладати договори з іншими перевізниками з метою виконання умов договору експедирування та здійснювати оформлення перевізних документів, зокрема товарно-транспортних накладних та коносаментів».
Щодо доводів митного органу про страхування вантажу.
Суд вважає за необхідне окремо наголосити на безпідставності припущень митного органу щодо можливого страхування вантажу іншою стороною. Дане твердження ґрунтується виключно на припущеннях посадових осіб митниці, не підкріплено жодним фактичним доказом та не підтверджується матеріалами справи.
Як вбачається з наданої декларантом довідки про транспортні витрати, у ній чітко зазначено, що страхування вантажу не здійснювалося. Це свідчить про відсутність таких витрат у будь-якої зі сторін зовнішньоекономічної операції. Даний факт додатково підтверджується Графою 11 обох Заявок на перевезення (№ 63 від 12.06.2025 та № 63 від 01.08.2025), де прямо визначено, що додаткові витрати, зокрема на страхування, відсутні.
Також, в якості однією з підстав для коригування митний орган зазначає, що:
- «До митного оформлення надано електронний сертифікат про непреференційне походження товару від 25.06.2025 №25C3725B0416/00012, де зазначено класифікаційні коди товару 870192 та 80899, проте в поданій до митного оформлення митній декларації від 27.08.2025 №25UA403070007624U9 класифікація товарів здійснюється за класифікаційними кодами 8701921080, 8708709990, 7325999000 УКТЗЕД».
Щодо розбіжностей у кодуванні товару та процедурних порушень митного органу.
Суд вважає за необхідне вказати на безпідставність зауважень митного органу щодо відмінностей у кодуванні товару в сертифікаті про походження та митній декларації.
По-перше, дане твердження не було заявлено митницею як чинник розбіжностей під час проведення консультацій із декларантом. Суд наголошує, що згідно з принципами адміністративного судочинства та належного врядування, суб`єкт владних повноважень не може обґрунтовувати своє рішення аргументами, які не були предметом обговорення під час адміністративної процедури (консультацій) та не зазначалися як підстава для витребування додаткових документів.
По-друге, по суті зауваження, суд зазначає наступне:
У сертифікаті про походження товару виробником зазначено HS-коди (Harmonized System) - це Міжнародна гармонізована система опису та кодування товарів, яка є стандартизованим світовим базисом для ідентифікації товарів.
У митній декларації код товару визначений декларантом відповідно до національної класифікації - УКТ ЗЕД (Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності), на підставі Закону України «Про Митний тариф України».
Відмінність у кількості знаків або структурі коду між міжнародною системою (HS) та національною (УКТ ЗЕД) є технічною особливістю гармонізації законодавства і жодним чином не свідчить про недостовірність відомостей про товар. Митним органом не доведено, що зазначення коду за міжнародним стандартом у сертифікаті походження перешкоджало ідентифікації товару або перевірці числових показників його митної вартості.
Таким чином, посилання митниці на дану обставину як на підставу для коригування митної вартості є помилковим та свідчить про формальний підхід до здійснення митного контролю.
Крім того, митним органом зазначено, що позивачем:
-«… Не подано митну декларацію країни відправлення, що не дозволяє впевнитися в достовірності заявлених відомостей щодо умов поставки та вартості товару, які впливають на формування митної вартості товару».
Суд констатує, що ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» діяло у повній відповідності до укладених договірних відносин та вимог чинного законодавства. Надані до митного оформлення документи - як основні, так і додаткові - за своєю сукупністю та змістом:
Так, у розумінні частини 2 статті 53 Митного кодексу України митна декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант може подати її за власним бажанням. При цьому, копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених частиною 3 статті 53 Митного кодексу України. Разом із тим, відповідач наявність таких умов не довів.
Щодо застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості.
Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Відповідно до частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України.
Подані декларантом документи у сукупності надавали митному органу можливість перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару, оскільки вказані документи не містили розбіжностей щодо найменування імпортованого товару, його кількості та вартості.
Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.
При цьому, суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажні митні декларації, на які митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховним Судом у постанові від 26 червня 2025 року у справі №520/13328/2020
Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.
За таких обставин суд вважає, що позивачем подано до Митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Інші доводи відповідача висновків суду не спростовують, при цьому суд звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення.
Митним органом не доведено за допомогою належних та допустимих доказів, що митна вартість імпортованого позивачем товару була визначена необґрунтовано, що в свою чергу надавало б митному органу права на коригування митної вартості товару.
При розгляді справи суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваних рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, що зумовлює висновок суду про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Розподіл судових витрат визначений статтею 139 КАС України.
При зверненні до суду з даним позовом, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 8 130,89 грн., який слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Інші судові витрати позивачем до стягнення не заявлялись.
Керуючись ст. ст.ст.139, 241 - 246, 250 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (вул. Штабна, буд. 13, приміщення 19, м. Запоріжжя, 69000) до Тернопільської митниці (вул. Текстильна, буд. 38, м. Тернопіль, 46400) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000282/2 від 16.09.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 8 130,89 грн (вісім тисяч сто тридцять гривень 89 копійок).  
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення у повному обсязі складено та підписано «12» січня 2026 року.

Суддя Р.В. Кисіль