П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 522/11906/25-Е	
Перша інстанція: суддя Чорнуха Ю.В.
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Бітова А.І.,
Єщенко О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20 жовтня 2025р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И Л А:
У травні 2025р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, у якому просила:
- визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ОДП №7522012, винесену 19.05.2025р. інспектором Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради з паркування Стороженком С.О. відносно ОСОБА_1 .. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.05.2025р. інспектор з паркування Стороженко С.О. виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ОДП 7522012, якою позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП (порушення п.15.10 Правил дорожнього руху, а саме здійснення стоянки на тротуарі (не на краю)) та стягнуто з неї штраф у розмірі 340грн. 
Позивачка вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. 
Позивачка зазначила, що відповідач не вказав, який саме підпункт п.15.10 порушено, із змісту спірної постанови позивач дійшов висновку, що відповідач вважає встановленим факт порушення підпункту «в» п.15.10 Правил. В протоколі не зазначено не на краю саме чого знаходився автомобіль, однак, ймовірно, мається на увазі «не на краю тротуару». 
Позивачка зазначає, що її автомобіль знаходився не на тротуарі, а на території, що є прилеглою до будинку №2-А, тобто є зоною обслуговування вказаного будинку, власником якого є ТОВ «СПЕЦТЕХОСНАСТКА 2А». За твердженням позивача вказана земельна ділянка прилягає до тротуару, але не є його частиною.
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 20 жовтня 2025р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ОДП №7522012 від 19.05.2025р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , винесену інспектором з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, та закрито справу про адміністративне правопорушення.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору у розмірі 484,4грн..
В апеляційній скарзі Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивачки відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, постанова про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, оскільки в даному випадку не можливо точно встановити, що транспортний засіб позивачки був припаркований саме на тротуарі. 
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду справи, що 19.05.2025р. інспектор з паркування Стороженко С.О. виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ОДП 7522012, якою позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП (порушення п.15.10 Правил дорожнього руху, а саме здійснення стоянки на тротуарі (не на краю)) та накладено штраф у розмірі 340грн.
Позивачка заперечує наявність адміністративного правопорушення, а саме вважає, що вона не порушили правила паркування, оскільки її автомобіль був припаркований на території, що є прилеглою до будинку №2-А по вул.В.Арнаутська. 
Перевіряючи правомірність оскаржуваної постанови відповідача у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує її протиправність та незаконність, в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.1 КУпАП встановлено, що завданням цього кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, інспектора з паркування в даному випадку, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена законодавством.
Приписами ч.5 ст.14 ЗУ «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до п.1.1 ПДР, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001р. передбачено, що вони відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Згідно з п.1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п.1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
За правилами п.1.5 ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, задавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції. власника дороги або уповноважений ним орган.
Приписами п.1.9 ПДР визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Положеннями ч.1 ст.122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з приміткою до цієї статті, суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також уразі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Положеннями ст.14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.
Приписами ст.245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
У відповідності до п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Законом України від 27.09.2018р. за №2262-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування сфери паркування транспортних засобів», уповноважено розглядати справи про порушення правил дорожнього руху інспекторів з паркування. Цим же законом ч.2 ст.268 КУпАП доповнено реченням такого змісту: «Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу».
Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналізуючи вищевикладені правові норми, судова колегія зазначає, що достатньою та необхідною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП та ст.ст.73, 74 КАС України.
Як вбачається із матеріалів справи, що 19.05.2025р. об 11:49:39 інспектор з паркування Стороженко С.О. склав постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ОДП № 7522012 щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , транспортний засіб Chevrolet Volt, державний номерний знак НОМЕР_1 , за порушення ч.1 ст.122, п.15.10 «в» ПДР. У постанові зазначені час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення: 19.05.2025 11:34:17 в м.Одеса, на вул. В Арнаутська, 2А водій транспортного засобу Chevrolet Volt, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив стоянку на тротуарі (не на краю). Постановою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.
В матеріалах справи наявні матеріали фотозйомки (чотири фотографій) транспортного засобу Chevrolet Volt, державний номерний знак НОМЕР_1 , зроблених 19.05.2025р. з 11:34:31 до 11:49:34, з яких вбачається, що вказаний автомобіль стояв перед будівлею, не на краю тротуару. Фотофіксація здійснена з декількох ракурсів по відношенню до нерухомих об`єктів.
Також в матеріалах справи наявна роздруківка з сайту https://carparking.omr.gov.ua щодо постанови 7522012 на номер автомобіля НОМЕР_1 , з якої вбачається, що на зазначений сайт завантажено 4 фотографії зображення з різних ракурсів транспортного засобу Chevrolet Volt, державний номерний знак НОМЕР_1 , 19.05.2025 за адресою: м. Одеса, вул. В. Аранаутська, 2А.
Позивачка не заперечує факт стоянки її транспортного засобу на вказаній ділянці у зазначений в постанові по справі про адміністративне правопорушення час, однак вона не погоджується із тим, що вказана ділянка є тротуаром і на неї розповсюджуються вимоги п. 15.10 ПДР.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Положеннями ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Спеціальні правила обов`язку доказування в адміністративній справі, передбачені принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі й презумпцією винуватості суб`єкта владних повноважень, «урівноважують» процесуальні можливості позивачів - фізичних, юридичних осіб, яким в адміністративній справі протистоїть відповідач суб`єкт владних повноважень.
З наданого відповідачем додатку Д «Схема зонування тротуар» до ДБН В.2.3-5:2018 «Вулиці та дороги населених пунктів» вбачається, що тротуар ділиться на зони: крайова зона, захисна зона, пішохідна зона та фронтальна зона.
Відповідно до абзацу 1 розділу 1 ДБН В.2.3-5:2018 «Вулиці та дороги населених пунктів» ці будівельні норми встановлюють вимоги на проектування та будівництво вулиць і доріг населених пунктів. Норми є чинним від 1.09.2018р.. Отже, судова колегія вважає, що посилання відповідача на вимоги ДБН до будівництва вулиць та доріг, які набули чинності 1.09.2018р., не можуть бути доказом того, що певна ділянка вулиці є саме тротуаром.
В матеріалах справи наявна геопідоснова за адресою: вул.Велика Арнаутська,2а, виготовлену КП «Одеспроект», схему організації дорожнього руху по вул. Велика Арнаутська, затверджену Департаментом транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху, а також схему майданчика для платного паркування. Однак, із зазначених доказів не можливо точно встановити межі тротуару біля будинку 2А по вул.Великій Арнаутській та достеменно встановити, що ділянка, на якій було зафіксовано стоянку автомобіля позивача, є саме тротуаром.
Апеляційний суд зазначає, що у даній справі факт наявності чи відсутності у певної юридичної особи права користування земельною ділянкою, на якій була зафіксована стоянка автомобіля, виходить за межі предмету доказування. За таких обставин, судова колегія погоджується із судом першої інстанції, що не є належними доказами листи вих. №13-0.115/340-25 від 16.01.2025р., 01-41/1502 від 23.05.2025р., 01-18/986 від 17.06.2025р..
При цьому, судова колегія вважає, що у матеріалах справи відсутні докази, з яких можливо точно встановити, що ділянка, на якій було здійснено паркування автомобіля, є тротуаром.
Окрім того, дослідивши матеріали справи, судовою колегією було встановлено, що сторонами по справі надано паперові копії фотознімків із зображенням автомобіля позивач марки Chevrolet Volt, державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно яких автомобіль припаркований біля будинку на доволі широкому тротуарі у м.Одесі на вул.В.Арнаутська. Будь-яких дорожніх знаків, які б забороняли паркування на цій ділянці, не вбачається. 
Відтак, враховуючи вищевказане та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку наявні законні підстави для задоволення позовних вимог.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
На підставі вказаного, колегія суддів зазначає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради - залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20 жовтня 2025р. - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді А.І. Бітов

О.В. Єщенко