СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Харків Справа №922/2972/24 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.

за участю:
секретаря судового засідання Пархоменко О.В.
представника ТОВ "Теріас" - адвокат Скрипка А.А. ордер серія АХ №1276797 від 22.07.2025 поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції на підставі ухвали суду,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 (вх. №2731Х/1) на ухвалу постановлену Господарським судом Харківської області у складі судді Жигалкіна І.П. 04.12.2025 (повний текст складений та підписаний 10.12.2025) у справі №922/2972/24
за позовом ТОВ "Теріас"
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСВЕ Девелопмент" 
2. Військової частини НОМЕР_1 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Харківське квартирно-експлуатаційне управління
про розірвання договору

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСВЕ Девелопмент"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Військова частина НОМЕР_1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Теріас"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Харківське квартирно-експлуатаційне управління
про визнання припиненим правочину, усунення перешкод

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору (за зустрічним позовом), Фізичної особи ОСОБА_1 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:
1. Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕСВЕ Девелопмент";
2. Військова частина НОМЕР_1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Теріас"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Харківське квартирно-експлуатаційне управління
про визнання правочину припиненим, усунення перешкод,

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Харківської області розглядається справі №922/2972/24.
04 грудня 2025 року до суду від фізичної особи ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову (вх. № 28252), в якій просить суд:
- вжити заходи забезпечення позову у справі 922/2972/24, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ТОВ "ТЕРІАС" (код ЄДРПОУ 41040584, 61052, м. Харків, вул. Мала Панасівська, 1) та ТОВ "ЕСВЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (код ЄДРПОУ 41040584, 61045, Харківська обл., м. Харків, вул. Клочківська, б. 244) на праві спільної часткової власності, що знаходиться за адресою: вулиця Мала Панасівська, будинок 1 у м. Харків, а саме:
- нежитлову будівлю літ. "А-3" - нежитлові приміщення підвалу № І, II; 1-го поверху №1-10, За, 36, Зв, Зг, Зд, 10а, 106, Юв, 12, 17, 17а, 18, 19, 19а, 20, 20а, 206, 20в, 23, 23а, 236, 24-25, 27-34,1, la, II, III; 2-го поверху №1-8, 8а, 86, 8в, 9-12, 12а, 13-16,1, II; 3-го поверху 1-26,1, II, загальною площею 3623,5 кв.м, що знаходяться за адресою: місто Харків, вулиця Мала Панасівська, 1;
- нежитлову будівлю літ. "З-2", загальною площею 498,8 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Мала Панасівська, 1;
- нежитлову будівлю літ. "И-1", загальною площею 32,4 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Мала Панасівська, 1;
- нежитлову будівлю літ. "К-1", загальною площею 477,1 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Мала Панасівська, 1;
- нежитлову будівлю літ. "Л-3", загальною площею 526,2 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Мала Панасівська, 1;
- нежитлову будівлю літ. "М-1", загальною площею 16,8 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Мала Панасівська, 1;
- нежитлову будівлю літ. "Н-1", загальною площею 182,1 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Мала Панасівська, 1;
- нежитлову будівлю літ. "О-1", загальною площею 44,6 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Мала Панасівська, 1;
- нежитлову будівлю літ. "П-5", загальною площею 31679,5 кв.м., що знаходиться за адресою : місто Харків, вулиця Мала Панасівська, 1.

Заборонити ТОВ "ТЕРІАС" (код ЄДРПОУ 41040584, 61052, Харківська обл., місто Харків, вул. Мала Панасівська, будинок 1) розпоряджатися та використовувати нерухоме майно, що знаходиться за адресою: вулиця Мала Панасівська, будинок 1 у м. Харків, а саме:
- нежитлову будівлю літ. "А-3" - нежитлові приміщення підвалу № І, II; 1-го поверху №1-10, За, 36, Зв, Зг, Зд, 10а, 106, Юв, 12, 17, 17а, 18, 19, 19а, 20, 20а, 206, 20в, 23, 23а, 236, 24-25, 27-34,1, la, II, III; 2-го поверху № 1-8, 8а, 86, 8в, 9-12, 12а, 13-16,1, II; 3-го поверху 1-26,1, II, загальною площею 3623,5 кв.м, що знаходяться за адресою: місто Харків, вулиця Мала Панасівська, 1;
- нежитлову будівлю літ. "З-2", загальною площею 498,8 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Мала Панасівська, 1;
- нежитлову будівлю літ. "И-1", загальною площею 32,4 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Мала Панасівська, 1;
- нежитлову будівлю літ. "К-1", загальною площею 477,1 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Мала Панасівська, 1;
- нежитлову будівлю літ. "Л-3", загальною площею 526,2 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Мала Панасівська, 1;
- нежитлову будівлю літ. "М-1", загальною площею 16,8 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Мала Панасівська, 1;
- нежитлову будівлю літ. "Н-1", загальною площею 182,1 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Мала Панасівська, 1;
- нежитлову будівлю літ. "О-1", загальною площею 44,6 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Мала Панасівська, 1;
- нежитлову будівлю літ. "П-5", загальною площею 31679,5 кв.м., що знаходиться за адресою : місто Харків, вулиця Мала Панасівська, 1.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.12.2025 у задоволенні заяви (вх. №28252 від 04.12.2025) ФО ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи у вжитті заходів забезпечення позову, Господарський суд Харківської області зазначив, що ОСОБА_1 не наведено жодних підстав які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або захист та поновлення порушених прав або інтересів заявника.
Суд зауважив, що накладення арешту на нерухоме майно, що належить ТОВ "ТЕРІАС" та ТОВ "ЕСВЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ" на праві спільної часткової власності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не призведе до фактичного захисту порушеного права заявника та не є належним, співмірним та ефективним способом захисту, стосовно заявлених позовних вимог.
Суд відхилив доводи ОСОБА_1 , якими обґрунтовано заяву про вжиття заходів забезпечення, та зазначив, що самі лише твердження заявника про потенційну можливість отримання ТОВ "Теріас" доходів без здійснення компенсаційних вкладів від надання в оренду спірних приміщень на користь іншого співвласника не доводить того факту, що невжиття заходів забезпечення позову, у разі задоволення позову, унеможливіть його виконання.
Крім того, суд дійшов висновку, що посилання заявника на те, що ТОВ "ТЕРІАС" самовільно без відома ТОВ "ЕСВЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ" передав в оренду зазначене вище спірне майно іншим особам та отримує від цієї оренди постійний дохід, не здійснюючи компенсації доходу від такої оренди на користь іншого співвласника (ТОВ "ЕСВЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ"), тобто що ФО ОСОБА_1 , як учасник ТОВ "ЕСВЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ", позбавлений можливості отримувати дохід від господарської діяльності останнього не підтверджується жодним доказом, на момент розгляду даної заяви.

До Східного апеляційного господарського суду в системі "Електронний суд" 18.12.2025 надійшла апеляційна скарга ФО ОСОБА_1 .
У скарзі просить суд:

1. визнати поважною причину пропуску строку для звернення з апеляційною скаргою та поновити строк для звернення з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.12.2025 у справі №922/2972/24;
2. відкрити апеляційне провадження;
3. скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.12.2025 у справі №922/2972/24 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу такою, що постановлена без належного дослідження обставин справи.
Апелянт не погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що заявлені заходи забезпечення не є співмірними із заявленими вимогами. Так, апелянт вказує на те, що він є власником частки у статутному капіталі ТОВ "ЕСВЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ" у розмірі 60%. При цьому, зауважує на тому, що ТОВ "Теріас" без згоди іншого співвласника, а саме, ТОВ "ЕСВЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ" передало у користування спірні нежитлові приміщення. Від такої передачі ТОВ "Теріас" отримує дохід, який приховує від ТОВ "ЕСВЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ".
Апелянт наполягає на тому, що місцевим господарським судом не надано оцінки тому факту, що ОСОБА_1 , як учасник ТОВ "ЕСВЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ", внаслідок неправомірних дій ТОВ "Теріас" позбавлений отримувати дохід від господарської діяльності ТОВ "ЕСВЕ ДЕВЕЛОПМЕНТ".

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 справу №922/2972/24 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2025 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали оскарження ухвали від 04.12.2025 у справі №922/2972/24. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги ОСОБА_1 до надходження матеріалів справи.
25.12.2025 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 04.12.2025 у справі №922/2972/24.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.12.2025, крім іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.12.2025 року у справі №922/2972/24. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні 27.01.2026.
13.01.2026 від ТОВ "Теріас" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд: апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.12.2025 у справі №922/2972/25 залишити без змін. Справу розглядати за участю представника ТОВ "Теріас".
ТОВ "Теріас" вважає, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними.
ТОВ "Теріас" звертає увагу на те, що:
- позовні вимоги ФО ОСОБА_1 мають виключно немайновий характер, а саме, визнання правочину припиненим, отже накладення арешту на цілісний майновий комплекс (нерухоме майно) не вплине на можливість виконання судового рішення (у разі задоволення позовних вимог) у майбутньому;
- заявлені ФО ОСОБА_1 заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими ним вимогами. Вважає, що ОСОБА_1 намагається заблокувати активи товариства, тому є лише засобом неправомірного тиску на ТОВ "Теріас";
- ОСОБА_1 помилково ототожнює свої корпоративні правомочності учасника з речовими правами на майно товариства. ОСОБА_1 не є титульним власником майна ТОВ "Теріас". Товариство самостійно відповідає за своїми майновими зобов`язаннями. Отже вимога про накладення арешту на майно товариства є безпідставною та юридично необгрунтованою;
- ОСОБА_1 не доведено неможливості виконання судового рішення у справі (у разі задоволення позовних вимог) якщо не будуть вжиті заявлені ним заходи забезпечення позову.
Інші учасники провадження у справі не скористались своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
В судовому засіданні 27.01.2026 бере участь представник ТОВ "Теріас".
Апелянт та інші учасники провадження у справі не направили до судового засідання уповноважених представників, про причини неявки суд не повідомили.
Східний апеляційний господарський суд установив, що всі учасники провадження у справі належним чином та завчасно повідомлені про час та місце судового засідання. Явка представників сторін та інших учасників провадження у справі до судового засідання апеляційного господарського суду обов`язковою не визнавалась.
Відповідно до ч. 12 статті 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Представник ТОВ "Теріас" в судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи за відсутності представників інших учасників справи.
Враховуючи наведене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника апелянта та інших учасників справи.
В судовому засіданні головуючий оголосив обставини справи, вимоги та доводи апеляційної скарги.
Представник ТОВ "Теріас" заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві. Просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду.

Перевіривши дотримання судом першої інстанції вимог процесуального права, правильність застосування норм матеріального права під час постановлення оскаржуваної ухвали в межах вимог та доводів апеляційної скарги, Східний апеляційний господарський суд зазначає наступне.
Як убачається з матеріалів справи 06.10.2025 фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Харківської області в межах справи №922/2972/25 з позовом, в якому просить суд:
1. визнати припиненим правочин, укладений ТОВ "Теріас" про передачу у користування нежитлових приміщень за адресою 61052, м. Харків, вул. Мала Панасівська, 1;
2. усунути перешкоди з боку ТОВ "Теріас" у користуванні, володінні та розпорядженні ТОВ "ЕСВЕ Девелопмент" нерухомим майном шляхом надання безперешкодного доступу до нежитлових приміщень підвалу № І, ІІ 1-го поверху №1-10, 3А, 36, 3В, 3Г, 3Д, 10а,106, Юв, 12,17, 17а, 18, 19, 19а, 20, 20а, 206, 20в, 23, 23а, 236, 24-25, 27-34, 1, 1а, ІІ, ІІІ; 2-го поверху №1-8; 8а, 86, 8в, 9-12, 12а, 13-16, 1, ІІ; 3-го поверху 1-26, 1, ІІ в нежитловій будівлі літера "А-3", загальною площею 3623,5кв. м, нежитлової будівлі літ. "З-2" загальною площею 498,8кв.м, нежитлової будівлі літ. "И-1", загальною площею 32,4 кв.м, нежитлової будівлі літ. "К-1", загальною площею 477,1 кв.м, нежитлової будівлі літ. "Л-3", загальною площею 526,2 кв.м, нежитлової будівлі літ. "М-1", загальною площею 16,8 кв. м, нежитлової будівлі літ. "Н-1", загальною площею 182,1 кв.м, нежитлової будівлі літ. "О-1", загальною площею 44,6 кв.м, нежитлової будівлі літ. "П-5" загальною площею 31679,5 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Мала Панасівська, 1, та належать Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕСВЕ Девелопмент" на праві спільної часткової власності у розмірі 1/2 частки;
3. розпочати з початку розгляд справи за первісним позовом ТОВ "Теріас" до ТОВ "ЕСВЕ Девелопмент".
ОСОБА_1 зазначає, що є учасником ТОВ "ЕСВЕ Девелопмент" та як третя особа за зустрічним позовом, подає заяву з самостійними вимогами до ТОВ "Теріас".
В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 вказує на те, що ТОВ "Теріас" незаконно обмежує права ОСОБА_1 , як учасника співвласника зазначеного майна ТОВ "ЕСВЕ Девелопмент" з переважною часткою у статутному капіталі, обранні способу використання спільного майна, передачу його іншим особам.
Такими порушеннями прав співвласників ОСОБА_1 вважає дії ТОВ "Теріас", які полягають у передачі в оренду зазначеного вище майна іншим особам, отримання від такої передачі доходу та не здійснення компенсації доходу від такої оренди іншому співвласнику майна ТОВ "ЕСВЕ Девелопмент".
Наведені обставини, на думку ОСОБА_1 , позбавляють його можливості отримати частку від такого доходу, як учасника ТОВ "ЕСВЕ Девелопмент" з часткою у статутному капіталі.
Зазначена заява ОСОБА_1 з самостійними вимогами до ТОВ "Теріас" прийнята Господарським судом Харківської області для розгляду в межах справи №922/2972/25.
В наступному 04.12.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, вимоги якої зазначені вище.
Мотивуючи заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає:
- передача в оренду зазначеного майна відбулась без погодження з ТОВ "ЕСВЕ Девелопмент" та про таку передачу не було повідомлено;
- ТОВ "Теріас" перешкоджає ТОВ "ЕСВЕ Девелопмент", та наслідково ОСОБА_1 , у звільненні нерухомого майна від орендарів, які займають ці приміщення.
Місцевий господарський суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову з підстав, наведених вище.
ОСОБА_1 не погодився з ухвалою Господарського суду Харківської області про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову та звернувся з апеляційною скаргою. Доводи та вимоги скарги викладені вище.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та здійснивши їх правову кваліфікацію, Східний апеляційний господарський суд зазначає наступне.
Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.
Порядок вжиття судом заходів забезпечення позову врегульований статтями 136, 137, 140, 144 Господарського процесуального кодексу України.
Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову. 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (статті 136 Господарського процесуального кодексу України).
Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.
Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (аналогічний висновок міститься у пункті 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20). Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити тощо.
Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 01.05.2023 у справі № 914/257/23, від 06.03.2023 у справі № 916/2239/22.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 906/1162/22, від 29.06.2023 у справі № 925/1316/22, від 18.05.2023 у справі № 910/14989/22, від 24.06.2022 у справі № 904/8506/21.
За загальним правилом достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Водночас слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.
У випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
При цьому під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі №910/15328/23, від 17.12.2018 у справі №914/970/18, від 10.11.2020 у справі №910/1200/20. 

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.
Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (п. 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).
Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі №910/15328/23, від 13.12.2023 у справі №921/290/23, від 31.05.2023 у справі №906/1223/22, від 21.12.2022 у справі №911/121/22.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі №910/15328/23, від 16.11.2023 у справі №921/333/23, від 13.07.2022 у справі №904/4710/21.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі №754/5683/22, при застосуванні заходів забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.
Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі №754/5683/22 зазначила, що жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно (грошові кошти), лише у сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішенні немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить.
Необхідно розрізняти види (способи) забезпечення позову, які можуть застосовуватись до позовів майнового характеру, а які - для забезпечення немайнових позовних вимог, тобто фактично заходи забезпечення позову можна поділити на майнові та немайнові. Майнові заходи забезпечення мають застосовуватись для забезпечення позовних вимог майнового характеру, тобто таких, де матеріальна позовна вимога виражена саме в грошовій формі в ціні позову в розумінні статті 163 Господарського процесуального кодексу України.
Заходи забезпечення немайнового характеру спрямовані на покладення на відповідача чи інших осіб обов`язку вчинити активні дії чи утриматись від їх вчинення, не пов`язаних з передачею грошових сум чи майна.
Такі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №907/269/22, від 04.04.2023 у справі №907/268/22, від 04.04.2023 у справі №915/577/22.
Згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 31.10.2022 у справі №910/4192/22, у немайнових спорах суд вживає заходів забезпечення позову з превентивною метою щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача, та, зважаючи на завдання господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України), суд має встановити, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза унеможливлення чи суттєвого утруднення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.
У справі №910/1040/18 об`єднана палата Касаційного господарського суду в постанові від 16.08.2018 зазначила, що у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Водночас у таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
У постановах Верховного Суду у справах: від 20.09.2022 №916/307/22, від 03.03.2023 №907/269/22; від 04.04.2023 №907/268/22; від 04.04.2023 №915/577/22 міститься висновок, що за змістом пункту 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися коштами або майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів. Сума арештованих коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт має стосуватися майна, належного до предмета спору.
Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулася з відповідними вимогами у справі про банкрутство.
Зокрема, позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно, забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Визначення такого поняття як арешт майна міститься у постанові Верховного Суду від 19.02.2021 у справі №643/12369/19. Так, арешт майна - це накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Предметом спору у даній справі є:
1. визнати припиненим правочин, укладений ТОВ "Теріас" про передачу у користування нежитлових приміщень за адресою 61052, м. Харків, вул. Мала Панасівська, 1;
2. усунути перешкоди з боку ТОВ "Теріас" у користуванні, володінні та розпорядженні ТОВ "ЕСВЕ Девелопмент" нерухомим майном шляхом надання безперешкодного доступу до нежитлових приміщень підвалу № І, ІІ 1-го поверху №1-10, 3А, 36, 3В, 3Г, 3Д, 10а,106, Юв, 12,17, 17а, 18, 19, 19а, 20, 20а, 206, 20в, 23, 23а, 236, 24-25, 27-34, 1, 1а, ІІ, ІІІ; 2-го поверху №1-8; 8а, 86, 8в, 9-12, 12а, 13-16, 1, ІІ; 3-го поверху 1-26, 1, ІІ в нежитловій будівлі літера "А-3", загальною площею 3623,5кв. м, нежитлової будівлі літ. "З-2" загальною площею 498,8кв.м, нежитлової будівлі літ. "И-1", загальною площею 32,4 кв.м, нежитлової будівлі літ. "К-1", загальною площею 477,1 кв.м, нежитлової будівлі літ. "Л-3", загальною площею 526,2 кв.м, нежитлової будівлі літ. "М-1", загальною площею 16,8 кв. м, нежитлової будівлі літ. "Н-1", загальною площею 182,1 кв.м, нежитлової будівлі літ. "О-1", загальною площею 44,6 кв.м, нежитлової будівлі літ. "П-5" загальною площею 31679,5 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Мала Панасівська, 1, та належать Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕСВЕ Девелопмент" на праві спільної часткової власності у розмірі 1/2 частки.
Підставами для звернення з позовом у даній справі зазначено передача ТОВ "Теріас" зазначеного у позові нерухомого майна в оренду іншими особам без погодження з іншим співвласником майна ТОВ "ЕСВЕ Девелопмент", учасником якого є позивач ОСОБА_1 .
Обгрунтування заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову полягає в тому, що, як він зазначає, ТОВ "Теріас" перешкоджає у звільненні нерухомого майна, співвласником якого є ТОВ "ЕСВЕ Девелопмент" від орендарів, які займають ці приміщення.

Східний апеляційний господарський суд зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 мають виключно правостверджуючий характер, а саме визнання оспорюваного правочину припиненим. Отже, у випадку задоволення судом заявлених ОСОБА_1 вимог виконання такого рішення не передбачає примусового стягнення майна або коштів. Тому, накладення арешту на нерухоме майно ніяким чином не впливає на можливість виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог про визнання правочину припиненим.
Отже накладення арешту на майно не забезпечить виконання судового рішення щодо заявлених ОСОБА_1 вимог.
Накладення арешту на майно не забезпечить також виконання вимоги про звільнення спірного майна від орендарів. Більше того, накладений на майно арешт взагалі не впливає на можливість вчинення дій щодо звільнення приміщень.
Відповідно до практики ЄСПЛ (справа "East/West Alliance Limited проти України"), будь-яке втручання державного органу (суду) у мирне володіння майном повинно відповідати принципу "справедливої рівноваги" між інтересами суспільства та фундаментальними правами особи. Накладення арешту на майно ТОВ "Теріас" за позовом особи, яка навіть не є стороною оспорюваних правовідносин безпосередньо, створює для товариства "індивідуальний та надмірний тягар".
В даному випадку таке втручання є очевидно непропорційним, оскільки ОСОБА_1 не довів наявності жодної реальної загрози можливості невиконання судового рішення у разі невжиття заявлених ним заходів забезпечення позову.
Враховуючи викладене, Східний апеляційний господарський суд вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про те, що ОСОБА_1 не доведено наявності існування загрози, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить або унеможливіть виконання судового рішення, заявлені ОСОБА_1 заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими вимогами, а їх вжиття не впливає на можливість виконання судового рішення в майбутньому. Отже, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог є правильним.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, тому відсутні правові підстави для її задоволення.
Під час постановлення оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд забезпечив дотримання норм процесуального права та правильно застосував норми матеріального права, надав належну оцінку обставинам справи. Підстав для зміни чи скасування законної та обґрунтованої ухвали Господарського суду Харківської області від 04.12.2025 у справі №922/2972/25 Східний апеляційний господарський суд не вбачає.
З огляду на висновок апеляційного господарського суду про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта зі сплати судового збору за звернення зі скаргою покладаються на апелянта відповідно до вимог статті 129 ГПК України.
Керуючись ст. 129, п. 1.ч.1 статті 275, ст. 276, ст. ст. 282-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд 

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.12.2025 у справі №922/2972/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 286-289 ГПК України. 
Повна постанова складена 06.02.2026.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк 

Суддя М.М. Слободін