Справа 243/11090/25
Провадження 2/243/119/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2026 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі: 
головуючий суддя Пронін С.Г.
за участю секретаря Рудь Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
ВСТАНОВИВ:
 
ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 06.01.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 укладено договір № 3771825 на умовах якого ОСОБА_2 було надано грошові кошти в розмірі 20000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2280,00 грн. за ставкою 0,38 % від фактичного залишку кредиту на кожен день строку користування кредитом. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши позичальниці кредитні кошти в розмірі 20000,00 грн. 
26 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір №26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3771825.
Враховуючи, що відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання з повернення наданих кредитних коштів станом на день звернення із позовом до суду заборгованість за договором не погасила, позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором № 3771825 від 06.10.2021 в сумі 43492,29 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16000 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала.
Відповідачка будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить суд слухати справу у її відсутність, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом визнала повністю. Просила суд відмовити в задоволені позовних вимог в частині стягнення комісії та зменшити розмір витрат про надання правничої допомоги, оскільки вважає їх не пропорційними до наданих послуг. 
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов ТОВ «ФК «Факторинг Партнерс» підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, 06 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_2 в електронній формі було укладено договір про споживчий кредит № 3771825, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надає відповідачу грошові кошти (кредит) у розмірі 20000,00 грн, загальним строком на 30 днів, датою повернення кредиту є 05 листопада 2021 року, зі сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 600,00 грн, яка нараховуються за ставкою 3,00% від суми кредиту одноразово, зі сплатою процентів за користування кредитом 2280,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,38% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна процентна ставка 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, а ОСОБА_2 зобов`язується повернути кредитні кошти та сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. 
Договір про споживчий кредит № 3848074 від 06.11.2021 року укладено з відповідачем в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором J96748.
Згідно з квитанції ТОВ «ФК «Еласіс», ОСОБА_2 отримала переказ грошових коштів у розмірі 20000 грн. від 06.10.2021 року на платіжну картку НОМЕР_1 від ТОВ «Мілоан», на підставі кредитного договору № 3771825 від 06.10.2021 року. 
26 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» як фактором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» як клієнтом укладено договір факторингу №26-07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату своє право грошової вимоги до боржників, строк виконання зобов`язань за якою настав, або яке виникне в майбутньому, а ТОВ «Факторинг Партнерс», здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, приймає право грошової вимоги до боржників, що належить ТОВ «Мілоан», і стає новим кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між клієнтом та боржниками.
До матеріалів справи долучено платіжну інструкцію №44809005 від 26.07.2024 року про перерахування позивачем на користь первісного кредитора 3310395,81 грн за договором факторингу №26-07/2024.
26 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» було підписано Акт приймання-передачі реєстру боржників для друку до договору факторингу №26-07/2024 від 26 липня 2024 року.
Згідно з Реєстром боржників від 26 липня 2024 року до договору факторингу №26-07/2024 від 26 липня 2024 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги за Договором про споживчий кредит № 3771825, укладеним з ОСОБА_2 , загальна сума заборгованості 43492,29 грн, з яких: заборгованість за кредитом (залишок по кредиту) – 16668,00 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом – 26224,29 грн; заборгованість по комісії за надання кредиту - 600,00 грн.
Відповідачка не виконала умови взятого на себе зобов`язання, не погашала в позику, внаслідок чого станом на 05.11.2025 утворилась заборгованість у розмірі 43492,29 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 16668,00 грн; заборгованість за відсотками – 26224,29 грн; заборгованість за комісією - 600,00 грн.
Згідно з копії заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16.06.2022 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірваний. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 змінено прізвище на дошлюбне – « ОСОБА_5 ». 
Згідно вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання недопустима. 
Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як встановлено ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договори є обов`язковим для виконання сторонами. 
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України та частини 2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ст. ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. 
Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № 3771825 від 06.10.2025 в розмірі 42892,29 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) у розмірі 16668,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги у розмірі 26224,29 грн., право вимоги за яким набув позивач, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а також були визнанні відповідачкою у цій частині позову, а тому підлягають задоволенню.
Щодо нарахування комісії за надання кредиту за договором № 3771825 від 06 жовтня 2021, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку чи іншої фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту і, відповідно, така умова не є нікчемною.
Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 20 вересня 2024 року у справі № 331/2974/23 (провадження № 61-7620св24).
Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за комісією є обґрунтованими та підлягають задоволенню, у зв`язку з чим, з відповідачки на користь позивача підлягає стягнення заборгованість за комісією у розмірі 600 грн. за кредитним договором № 3771825 від 06.10.2021 року.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 року, заявку про надання юридичної допомоги №377 від 01.10.2025 року, Витяг з Акту № 21 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 року, згідно якої позивач поніс витрати у зв`язку із зверненням за правовою допомогою в розмірі 16 000 грн.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
З урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом роботи, ціну позову, а також клопотання відповідачки про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідачки підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн., що на переконання суду, відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 2422,40 грн. судового збору, тому з огляду на задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2422,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 207, 512, 514, 516-517, 525, 526, 527, 530, 610, 615, 627-629, 1046, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-268, 280-284, 289 ЦПК України, суд, - 
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, 6, код ЄДРПОУ 42640371, заборгованість за договором про споживчий кредит № 3771825 від 06 жовтня 2021 в сумі 43492 (сорок три тисячі чотириста дев`яносто дві) грн. 29 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом у сумі 16668 (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят вісім) грн. 00 коп.; заборгованості за нарахованими відсотками у сумі 26224 (двадцять шість тисяч двісті двадцять чотири) грн. 29 коп., заборгованість за комісіями у розмірі 600 (шістсот) грн. 00 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, 6, код ЄДРПОУ 42640371, судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. 
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Слов`янського міськрайонного
суду Донецької області С.Г. Пронін