Справа №: 398/5329/25	

провадження №: 2/398/477/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України 

"06" січня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Москалик В. В., за участю секретаря судового засідання Ситник І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», від імені та в інтересах якого діє представник Столітній Михайло Миколайович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», від імені та в інтересах якого діє представник Столітній М.М., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.05.2024 ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 уклали договір № 1623267 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір був укладений на умовах, встановлених договором, ТОВ «Слон Кредит» зобов`язується надати споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту складає 15 000 грн, строк кредиту 360 днів: з 24.05.2024 до 19.05.2025, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору ТОВ «Слон Кредит» надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , яку відповідач вказав особисто під час укладання договору. ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 15 000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується листом платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК». 24.12.2024 ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ ФК «Фінтранс Україна» уклали договір факторингу № 24122024, за умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Слон Кредит» повідомило відповідача шляхом направлення на його електронну пошту, зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення. У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань утворилася заборгованість, що становить 70 200,00 грн та складається з: 15 000,00 грн – заборгованість за кредитом, 47 700,00 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахована первісним кредитором, 32 850,00 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахована новим кредитором.
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов такого висновку.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.
24.05.2024 ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 уклали договір № 1623267 про надання споживчого кредиту, за умовами якого ТОВ «Слон Кредит» зобов`язується надати споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п. 1.3. тип кредиту – кредит, сума кредиту складає 15 000 грн. Згідно із п. 1.4. Договору строк кредиту 360 днів: з 24.05.2024 до 19.05.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору ТОВ «Слон Кредит» надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Згідно з п. 1.2. на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Відповідно до п. 1.5 договору сторони також погодили фіксовану процентну ставку за користування коштами кредиту, а саме: стандартну процентну ставку - 1,50 % в день, застосовується: у межах строку кредиту, 0,825% - знижена процентна ставка , застосовується відповідно до умов, якщо споживач до 13.06.2024 або протягом 3-х календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не меньше суми першого платежу, визначеного у Графіку.
Також встановлено, що 24.05.2024 о 09:12:32 відповідач підписала електронним цифровим підписом, одноразовим ідентифікатором Х048, паспорт споживчого кредиту.
Згідно відповіді на запит суду від 30.12.2025 № КНО-07.8.5/17689 БТ на емітовану картку № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснено перекази коштів на суму 15 000,00 грн.
24.12.2024 ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ ФК «Фінтранс Україна» уклали договір факторингу № 24122024, за умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за вказаним кредитним договором. 
Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 ТОВ «Слон Кредит» відступив, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги, зокрема і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1623267.
У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань утворилася заборгованість, що становить 70 200,00 грн та складається з: 15 000,00 грн – заборгованість за кредитом, 47 700,00 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом, 7 500,00 грн – штрафні санкції. 
Станом на дату укладання договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 строк дії договору № 1623267 від 24.05.2024 не закінчився. А тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 24.12.2024 до 19.05.2025 (146 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 32 850,00 грн. 
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.
За статтями 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк).
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, що передбачено ч. 1 ст. 625 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позичальник належним чином виконував кредитні зобов`язання як щодо первісного кредитора, так і стосовно нового кредитора.
Отже, за відсутності доказів сплати заборгованості за кредитним договором як первісному, так і новому кредитору, заборгованість за кредитом та за відсотками за користування кредитними коштами в межах строку кредитування (з 24.05.2024 до 19.05.2025) підлягає стягненню з відповідача на користь нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», оскільки заміна кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту.
Одначасно суд зауважує, що стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом від 22.11.2023 № 3498-IX.
Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023.
Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %, протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Невідповідність проведених позивачем розрахунків заборгованості за відсотками вимогам законодавства є підставою для проведення судом перерахунку суми заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами.
Так, згідно з розрахунком заборгованості за кредитом, наданим позивачем, вбачається, що відсотки за користування кредитними коштами були нараховані в межах строку кредитування (360 днів), виходячи зі стандартної процентної ставки 1,5 % в загальній сумі 80 550,00 грн (47 700,00 грн +32 850,00 грн), тобто з порушенням вимог п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», оскільки після спливу 240 днів, передбачених п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тобто з 21.08.2024, згідно з положеннями ч. 5 ст. 8 цього Закону максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1,0 %.
Отже, відсотки, нараховані первісним кредитором та позивачем за період з 21.08.2024 до 19.05.2025, виходячи з розміру стандартної процентної ставки 1,5 % мають бути перераховані, виходячи з процентної ставки, встановленої Законом у розмірі 1 %.
З урахуванням викладеного, за період з 24.05.2024 до 20.08.2024 стягненню підлягають відсотки за користування кредитом у розмірі 20 025,00 грн (15 000,00 грн х 1,5 % х 89 днів), а за період з 21.08.2024 до 19.05.2025 стягненню підлягають відсотки за користування кредитом у розмірі 40 650,00 грн (15 000,00 грн х 1 % х 271 день), що разом становить 60 675,00 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідачка не надала будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на спростування обставин та доказів, які містяться в матеріалах справи.
З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволенню частково в сумі 75 675,00 грн, з яких 15 000,00 грн - заборгованості за тілом кредиту та 60 675,00 грн - заборгованості за відсотками за користування кредитом.
У позовній заяві позивач також просив зазначити в рішенні про нарахування та стягнення інфляційних втрат і 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України, починаючи з дати набрання рінням законної сили і до моменту виконання рішення відповідачем.
За приписами ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) викладено правовий висновок, що нарахування пені або відсотків у порядку частин 10, 11 ст. 265 ЦПК України ґрунтується на тих самих нормах матеріального права, які є підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання зобов`язання. Тобто це ті самі заходи відповідальності, але продовжені на наступний період, протягом якого зобов`язання не виконується. При цьому питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частин 10, 11 ст. 265 ЦПК України суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності.
Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З огляду на зазначене, нарахування встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України після 24.02.2022 суперечить п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Водночас, в силу вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем додано договір про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, укладений ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім М.М., акт № 9452 прийому-передачі виконаних робіт від 10.12.2024, де перелічено опис виконаних робіт, послуг, до яких входить: зустріч адвоката та клієнта, надання усної консультації та роз`яснень 0,5 год 440 грн, дослідження наданих клієнтом документів 1 год, 840 грн, аналіз чинного законодавства 0,5 год 440 грн, підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту 1 год 840 грн, письмова юридична консультація 1 год 840 грн, проведення адвокатом заходів, спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів 1 год 840 грн, складання позовної заяви 2 год 1640 грн, складання та оформлення інших письмових доказів 1 год 840 грн, складання та оформлення процесуальних документів 2 год 1640 грн, представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства 2 год 1640 грн. Всього витрати на послуги адвоката Столітнього М.М. складають 10 000 грн. 
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також порядок розгляду справи, суд дійшов висновку, що судові витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн є завищеними. З урахуванням переліку наданих послуг адвокатом, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає достатнім і співмірним розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн. При прийнятті такого рішення суд також враховує вимоги ч. ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, складність вказаної справи, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, відсутність судових засідань за участю осіб, що може призвести до неправомірного збагачення позивача за рахунок відповідача.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (код ЄДРПОУ 44559822, адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2) заборгованість за договором про надання споживчого кредита від 24.05.2024 № 1623267 на загальну суму 75 675,00 грн (сімдесят п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять гривень 00 коп.) та складається з: 15 000,00 грн – заборгованість за кредитом, 60 675,00 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (код ЄДРПОУ 44559822, адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2) витрати зі сплати судового збору в сумі 1 918,53 грн (одна тисяча дев`ятсот вісімнадцять гривень 53 коп.) та витрати на правничу допомогу в сумі 3 959,97 грн (три тисячі дев`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 97 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вікторія МОСКАЛИК