Справа № 991/11873/25
Провадження № 1-р/991/127/25

УХВАЛА
про відмову у роз`ясненні судового рішення

9 грудня 2025 року 	місто Київ	

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні його заяву про роз`яснення судового рішення.

(1) Зміст поданої заяви
05.12.2025 до суду надійшла вказана заява. З її змісту вбачається, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) від 18.11.2025 року (з урахуванням виправлення описки в даті ухвалою від 25.11.2025) накладено арешт на тимчасово вилучене майно, що вилучене під час обшуку 10.11.2025 за адресою: АДРЕСА_1 .
Адвокат зазначив, що, оцінюючи текст ухвали на відповідність поняттю вмотивованості судового рішення, у ньому відсутні важливі елементи, що робить рішення слідчого судді незрозумілим.
Так, під час розгляду клопотання про арешт майна у вказаній справі, слідчий суддя неодноразово наголошував на тому, що клопотання має бути розглянуто протягом 72 годин, у зв`язку з чим, жодні відкладення розгляду (перерви) не можливі, в тому числі щодо витребування в органу розслідування відеозапису проведення обшуку, для збирання захистом письмових доказів, підготовки обґрунтованого письмового заперечення, на що було обмаль часу; всі питання щодо допустимості як доказу вилученого майна вирішуються судом під час розгляду кримінального провадження (за обвинувальним актом), і що суд не вирішує питання допустимості доказів при накладенні арешту на майно, а тому жодні порушення при проведенні обшуку судом не досліджуються як такі, що не впливають на накладення арешту на майно; що для суду докази стають доказами тільки тоді, коли вони визнані допустимими доказами в нарадчій кімнаті, а відповідно, так як під час розгляду клопотання не встановлюються обставини порушень, що впливають на допустимість доказів, то всі порушення не підлягають дослідженню судом.
Враховуючи цю позицію, суд автоматично відмовив у задоволенні клопотань сторони захисту як таких, що призводять до перевищення строку розгляду клопотання в 72 години, оскільки суд призначає розгляд клопотання, як правило, на кінець цього строку.
З цих підстав, є незрозумілим завдання розгляду клопотання про арешт майна, чи суд вважає судову процедуру розгляду клопотання простою формальністю з автоматичним накладенням арешту на майно, чи все таки завданням суду є судовий контроль за дотриманням законності в діях представників досудового розслідування.
Тобто, є незрозумілим, чи не вважає суд таку позицію надмірним формалізмом, за яким дотримання процесуального строку домінує над завданнями Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) та чи відповідає така позиція завданню «контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні».
Також, є не зрозумілою та обставина, що в ухвалі нічого не зазначено про два тижні, які суд «за домовленістю» надає для органу досудвого розслідування задля того, аби останні могли здійснити копіювання всієї потрібної інформації з технічних носіїв та накопичувачів і повернути ці прилади особі. Вказане прямо обговорювалось судом з детективами в залі судового засідання, та роз?яснювалось адвокату.
Водночас така «домовленість» не відображена в ухвалі слідчого судді.
Наразі минуло два тижні, проте НАБУ так і не повернуло вказане майно. До того ж, відсутня можливість покликатися на таку «домовленість». Крім того, у випадку, якщо клопотання про скасування арешту потрапить до іншого слідчого судді, відсутня можливість підтвердити існування вказаної «домовленості».
В ухвалі суду від 18.11.2025 (з урахуванням виправлення описки в даті ухвалою від 25.11.2025) щодо позиції сторони захисту - адвоката ОСОБА_4 зазначено таке:
«Зі свого боку адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення заявленого клопотання. Вказав, що речі і документи, віднайдені у квартирі, не належать ОСОБА_6 ».
Вказане зазначення позиції є не те що коротким, а таким, що не відповідає дійсності.
У тексті ухвали фактично відсутня вся позиція, висловлена адвокатом.
Відповідно до позиція Верховного суду суд не може ігнорувати аргументи сторін і має продемонструвати їм, що вони «були почуті».
Слідчий суддя жодного з вказаних аргументів не навів в ухвалі, у зв?язку з цим, є незрозумілим з ухвали, чи оцінював слідчий суддя ці обставини, чи враховував їх при прийнятті рішень. Якщо так, то які підстави (обґрунтування, мотиви) їх неврахування/відхилення.
Якщо позиція суду є такою, що не всі аргументи сторони захисту підлягають обґрунтуванню та/або спростування, вмотивуванню їх прийняття/неприйняття судом, то як пояснити те, що всі ці аргументи мають важливе значення для вирішення клопотання, але всі вони не те, що враховані судом, а навіть не описані в ухвалі як такі, що були заявлені стороною захисту.
До того ж, суд не вказав, що ці всі обставини є неважливими для вирішення клопотання.
В ухвалі зазначено підстави для відмови в накладенні арешту на майно, а саме:
«Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК).
До таких ризиків вказаний абзац відносить можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна».
Проте, в ухвалі відсутнє відображення вирішення питання наявності чи відсутності обставин за п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України.
Оскільки в ухвалі відсутнє як посилання на вказану норму, так і опис позиції слідчого судді щодо можливості використання вилученого майна як доказу у кримінальному провадженні, для сторони захисту є незрозумілим рішення суду в цій частині.
Тобто, є незрозумілим, чи не розглядав суд цю норму як підставу відмови в накладенні арешту на майно.
Якщо немає зазначеного обґрунтування, то процес відбувався формально, виключно з метою проведення процедури, а не належного встановлення всіх обставин та перевірки законності дії НАБУ під час обшуку.
В ухвалі жодним чином не описано та не обґрунтовано те, що в момент проведення обшуку ОСОБА_7 перебував зовсім в іншій квартирі під час проведення іншого обшуку.
Так, суд мав оцінити вказану ситуацію та відобразити в ухвалі, у кого вилучене це майно, хто є його володільцем, власником, оскільки ця обставина є важливою.
Проте в ухвалі суду про це нічого не зазначено, не обґрунтовано, тим не менше, клопотання детектива в цій частині задоволено повністю, в той час, як в клопотанні вказано, що речі вилучені у ОСОБА_8 .
Так само є незрозумілим, як суд оцінював та до яких висновків дійшов, задовольняючи клопотання, оцінюючи позицію слідства: «яке належить ОСОБА_9 ,...».
У справі відсутні будь-які докази того, що вилучене належить ОСОБА_10 , і в той самий час саме ж слідство стверджує, що квартирою користувались різні особи, і в неї є свій власник.
Адвокат просив надати роз?яснення оцінки судом вказаних обставин з урахуванням того, що сторона захисту під час розгляду справи заявляла про всі вказані вище обставини порушень, але вони не відображені в ухвалі суду навіть як позиція сторони захисту.
Також, сторона захисту заявляла клопотання про витребування в НАБУ та САП і дослідження судом відеозапису проведення обшуку на предмет встановлення наявності/відсутності запису так як на місці обшуку не було жодного представника/захисника ОСОБА_8 і невідомо, чи взагалі наявний відеозапис.
В ухвалі також не наведено положення абзацу третього ч. 2 ст. 104 КПК України, у зв?язку з цим, є не зрозумілим, чи оцінював суд дану норму при прийнятті рішення, так як аргументація в цій частині відсутня.
У зв?язку з цим, є не зрозумілим з тексту ухвали таке:
-чи вважає суд значною обставиною, яка підлягає дослідженню та встановленню судом: чи наявний відеозапис проведення обшуку?
-чи вважає суд значною обставиною, яка підлягає дослідження та встановленню судом: чи зафіксовано на записі момент віднайдення всіх вилучених речей, грошових коштів та документів, і якщо не зафіксовано, то чи можуть такі речі та документи і з них бути використані як докази у кримінальному провадженні?
-чи вважає суд значною обставиною, яка підлягає дослідження та встановленню судом що виключно з відео запису можливо встановити що на ньому зафіксовано, і наскільки правдиво фактичні обставини проведення обшуку?
В ухвалі суд посилається на постанову від 11.11.2025 про визнання вилученого майна речовими доказами, проте відсутні будь-які відомості щодо оцінки даної постанови на предмет її відповідності положенням ст. 110 КПК України.
Так, в постанові від 11.11.2025 зазначено на арк. 7 цитата:
«Під час проведення 10.11.2025 - 11.11.2025 обшуку виявлено ...» і зазначено вилучене майно.
«Указані речі, документи та грошові кошти мають безпосереднє відношення до фактичних обставин, які досліджуються у ході досудового розслідування».
На арк. 23 також вказано:
«Ураховуючи, що зазначені речі є матеріальними об?єктами, які містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема щодо спілкування осіб, які можуть бути причетними до вчинення кримінального правопорушення, узгодження сум, плану злочинних дій для досягнення злочинного результату, у тому числі відомостей про спосіб та обставини вчинення злочину пов?язаного з фактами надання та одержання неправомірної вигоди в особливо великих розмірах, легалізації майна, одержаного злочинним шляхом, а також готування до надання неправомірної вигоди та заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, а також інших фактів, тобто обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, виникла необхідність у визнанні їх речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні».
І будь-якого обґрунтування, яке ж саме відношення мають ці речі в постанові не наведено.
Не вказано які саме вони містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обстави, що встановлюються під час розслідування, не містять будь-якого іншого обґрунтування та будь-яких відомостей.
Відповідно, постанова є такою, що винесена з грубим порушенням положень ст. 110 КПК України.
Щодо оцінки постанови судом в ухвалі не зазначено жодного слова.
У зв?язку з цим не зрозуміло з ухвали:
-чи оцінював суд постанову від 11.11.2025 про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні на предмет відповідності положенням ст.110 КПК України?
-якщо оцінював, то чи визнав суд обґрунтування за постановою такими, що відповідають положенням ст. 110 КПК України, зокрема в частині: «Указані речі мають безпосереднє відношення до фактичних обставин, які досліджуються у ході досудового розслідування», якщо так, то яке саме безпосереднє відношення до фактичних обставин суд визнав таким, що має значення для предмету дослідження в ході досудового розслідування?
-якщо оцінював, то чи визнав суд обґрунтування за постановою такими, що відповідають положенням ст. 110 КПК України, зокрема в частині: «які містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження», які суд відомості визнав такими, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин?
Зважаючи на викладене, захисник просив роз?яснити ухвалу суду від 18.11.2025 року (з урахуванням виправлення описки в даті ухвалою від 25.11.2025), не змінюючи змісту судового рішення, а виключно в її частині.
(2) Позиції учасників провадження
ОСОБА_11 заяву підтримав. Вказав, що ухвала слідчого судді є йому незрозумілою і потребує роз`яснення.
Детектив НАБУ ОСОБА_12 в судове засідання не прибув, водночас направив свої заперечення.
З їх змісту вбачається, що роз`ясненню підлягає лише незрозуміле судове рішення, зумовлене його нечіткістю за змістом, можливістю різного тлумачення висновків суду, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, та тих осіб, котрі будуть здійснювати його виконання. Це дає змогу усунути недоліки судового рішення, які стосуються недотримання його ясності.
При цьому, роз`яснюючи ухвалу, суд не вправі змінювати її зміст, тобто не має права змінювати зміст відомостей, викладених у судовому рішенні.
Вивченням заяви про роз?яснення судового рішення в порядку ч. 1 ст. 380 КПК України захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_4 , можна дійти висновку, що вона стосується незгоди з мотивами суду та виходить за межі розгляду клопотання про арешт майна.
У зв`язку з викладеним, детектив просив відмовити у задоволенні вказаної заяви.
Відповідно до ч. 2 ст. 380 КПК суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення протягом десяти днів з повідомленням особи, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасників судового провадження. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.
З урахуванням цих положень КПК, слідчий суддя вважає за можливе розглядати заяву про роз`яснення судового рішення за відсутності інших учасників судового провадження, оскільки це не є перешкодою для її розгляду.
(3) Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при вирішенні заяви
Дослідивши зміст поданої заяви та додані до неї матеріали, слідчий суддя доходить висновку, що вона не підлягає задоволенню, зважаючи на таке.
Частина перша статті 380 КПК передбачає, що якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
З аналізу зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягає суть уже прийнятого рішення, у випадку, коли воно є незрозумілим або підлягає двозначному трактуванню. Роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні незрозумілості судового акта і викладенні рішення суду у більш зрозумілій формі. Рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.
Відтак, роз`яснення судового рішення має значення не саме по собі, а в контексті його правильного виконання з урахуванням змісту рішення і волі суду, який його ухвалив. Метою роз`яснення судового рішення є його удосконалення для правильного розуміння учасниками судового провадження, органом виконання судового рішення. Роз`яснення судового рішення спрямоване на усунення незрозумілості, що ускладнює його реалізацію. Суть роз`яснення судового рішення полягає не в роз`ясненні мотивів, які покладені в основу рішення, а в роз`ясненні рішення з метою наступного його виконання.
В свою чергу, особа, яка звертається із заявою про роз`яснення, має вказати, які частини рішення є для неї незрозумілими, у чому полягає необхідність його додаткового пояснення, уточнення тощо.
У своїй заяві захисник ОСОБА_5 таких обставин не навів.
Фактично, доводи захисника стосуються прохання роз`яснити мотиви слідчого судді під час постановлення ухвали про накладення арешту. Такі доводи та обґрунтування захисника повинні відображатися ним в апеляційній скарзі, а не в заяві про роз`яснення судового рішення. Фактично, вони стосуються незгоди з викладом певної частини судового рішення та його невмотивованістю.
Основні обґрунтування захисника полягають не в незрозумілості мотивувальної або резолютивної частин ухвали, а в незгоді з нею, маючи при цьому, власну суб`єктивну думку щодо змісту її викладу.
Слідчий суддя наголошує, що мотивувальна та резолютивна частини згаданої ухвали викладена мовою з використанням сталої в понятійному сенсі термінологією, яка унеможливлює різне її тлумачення.
Отож, ухвала від 18.11.2025 є вичерпною, зрозумілою та не потребує додаткового роз`яснення.
За таких умов, слідчий суддя вважає за необхідне у задоволенні заяви захисника відмовити, оскільки обставин, визначених ст. 380 КПК, які б слугували підставою такого роз`яснення, не встановлено.
На підставі викладеного, слідчий суддя постановив:

-        у задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 про роз`яснення судового рішення відмовити.
На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя                                                                 ОСОБА_1