Справа № 559/4339/25 
Провадження № 2/559/330/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2026 року         місто Дубно
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді Жуковської О.Ю., секретаря судового засідання Джигирей В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача.
1.1 В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 06 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №273. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося, вже тривалий час спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення та збереження шлюбу не можливе, а надання будь-яких строків на примирення не доцільним. З наведених підстав просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача судові витрати у справі.
1.2 Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії в справі 
Ухвалою суду від 27.10.2025 відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Відповідач згідно поданої заяви позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає, примирення не бажає, розгляд справи просить проводити без його участі. Однак, оскільки він є інвалідом ІІ групи, просить не стягувати з нього сплачений позивачкою судовий збір. 
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №273, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.3).
ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , у свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 його батьками вказані сторони по справі (а.с.7). 
Згідно довідки МСЕ, серія РВН №085980, ОСОБА_2 являється інвалідом ІІ групи з 01.06.2006, довічно.
IV. Норми права, які застосував суд.
Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, чому відповідає і ст. 24 Сімейного кодексу України, за ч.1 якої примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 
Відповідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, як того вимагають положення ст.111 СК України, суд не вбачає.
Згідно ч.3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
V. Мотивована оцінка і висновки суду.
Позивачка стверджує, що спільно з відповідачем не проживає, спільного господарства не веде. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Відтак, відповідач у справі звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю ІІ групи. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що заява про визнання позову відповідачем подана до розгляду справи по суті та останній звільнений від сплати судового збору, а позивачкою при зверненні до суду сплачено 1211,20 грн судового збору, наявні підстави для повернення останній із державного бюджету 605,60 грн, що становить 50% від сплаченого позивачкою судового збору.
Вирішуючи, питання щодо розподілу витрат на правову допомогу, суд керується положеннями ст.137 ЦПК України. Судом встановлено, що понесені ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу підтверджуються матеріалами справи: Ордером серії ВК №1192468; Договором про надання правничої допомоги №68/25 від 02.10.2025, Орієнтовним розрахунком , згідно якого вартість послуг складає 5000 грн. (усна консультація 1000 грн. та складання позовної заяви 4000 грн.) та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 07.10.2025 про сплату ОСОБА_1 5000 грн. на підставі Договору про правничу допомогу (а.с.9 -13). Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. У своїй заяві відповідач зазначив, що визнає позовні вимоги лише в частині розірвання шлюбу, що розцінюється судом як заперечення щодо стягнення судових витрат. Враховуючи наведене вище, а також те, що справа розглядалася у спрощеному провадженні без виклику сторін, відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу у даній справі стягненню з відповідача підлягають витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн. 
Керуючись ст.4, 10, 18, 76, 81, 95, 141, 223, 247, 258, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.51 Конституції України, ст.110-113 СК України, суд,- 
ВИРІШИВ:
позов задовольнити: шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №273, - розірвати.
Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок сплаченого судового збору, згідно квитанції №31 від 07.10.2025.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписаннядо Рівненського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Представниця позивачки: адвокат Альонова Мар`яна Борисівна, РНОКПП НОМЕР_4 , адреса АДРЕСА_2 , електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_4 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя          О.Ю. Жуковська