ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/5331/25
21 січня 2026 року	м.Тернопіль 	
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грицюка Р.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач 1), військової частини НОМЕР_2 (далі – відповідач 2) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою від 08.10.2025 повернуто позивачу позовну заяву у частині позовних вимог до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 20.09.2023, одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту у січні 2023 року, підйомної допомоги та добових при переведенні до військової частини НОМЕР_2 у липні 2023 року, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік і зобов`язання вчинити такі дії.
Ухвалою від 08.10.2025 відкрито провадження у справі у частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 26.02.2022 по 18.07.2022 включно, зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за указаний період, а також у частині позовних вимог до військової частини НОМЕР_2 .
Позивач не погоджується із розрахунком і виплатою грошового забезпечення військовою частиною НОМЕР_2 упродовж 23.09.2023 – 04.07.2025, зазначаючи про не нарахування і невиплату індексації грошового забезпечення, грошової виплати при звільненні як військовослужбовцю за контрактом за два повних років служби у сумі 33 714 грн, вихідної допомоги при звільненні за станом здоров`я за три повних років служби на суму 50 571 грн, грошової допомоги на оздоровлення за 2025 рік на суму 33714 грн, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань на суму 33 714 грн, додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за отримане 07.01.2024 поранення та перебування на лікуванні з 07.01.2024 по 22.02.2024.
Від представника військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач 1) до суду надійшов відзив у якому, серед іншого, заявлено клопотання про залучення співвідповідача по справі. Відповідач 1 зауважив, що відповідно до копії витягу із послужного списку особової справи ОСОБА_1 , яка додана останнім до позовної заяви, позивач проходив військову службу на посаді командира протитанкової артилерійської батареї 89 протитанкового артилерійського дивізіону з 26.02.2022. Повідомив, що військова частина НОМЕР_4 та її особовий склад до 01 червня 2022 року перебували на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_3 , відповідно військова частина НОМЕР_1 не володіє інформацією щодо сум нарахованої індексації грошового забезпечення позивача до 01.06.2022, просив залучити в якості співвідповідача у справі військову частину НОМЕР_3 , на фінансовому (грошовому) забезпеченні якої до 01.06.2022 перебував ОСОБА_1 . Крім того, відповідач 1 зазначив, що за період з 01.06.2022 по 18.07.2022 позивачу нарахована і виплачена індексація грошового забезпечення за червень 2022 року на суму 1017,21 грн, за липень 2022 року - 1066,00 грн.
Ухвалою від 27.10.2025 залучено до участі у справі у якості третього відповідача - військову частину НОМЕР_3 (далі – відповідач 3) (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ), розгляд справи розпочато спочатку.
Військова частина НОМЕР_3 до суду 11.11.2025 подала відзив, у якому зазначила, що у період перебування на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_3 індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 проведена у відповідності до вимог Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”, сума індексації грошового забезпечення, обчислена відповідно до норм і правил обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 “Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 “Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів” у повному обсязі: у березні 2022 року за лютий 2022 року на суму 72,04 грн.; у квітні 2022 року за березень 2022 року на суму 672,35.; у травні 2022 року за квітень 2022 року на суму 672,35 грн.; у червні 2022 року за травень 2022 року на суму 913,01 грн.
Ухвалою від 25.12.2025 від відповідачів витребувано письмові докази.
На виконання ухвали про витребування доказів від 25.12.2025 військова частина НОМЕР_2 повідомила, що у 2025 році позивач з рапортом про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань до військової частини НОМЕР_2 не звертався. Щодо витребуваної інформації про нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 23.09.2023 по 04.07.2025; розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з доказами її виплати; розрахунку вихідної допомоги при звільненні за станом здоров`я із доказами її виплати; розрахунку грошової допомоги для оздоровлення за 2025 рік із доказами її виплати надано розрахунковий лист ОСОБА_1 від 03.01.2026 №23ФЕС з детальним розрахунком виплаченого грошового забезпечення.
Військова частина НОМЕР_2 скористалася правом на подання відзиву, надіславши його до суду 15.01.2026, в якому заперечила позовні вимоги із долученням відповідних письмових доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Позивач проходив військову службу та перебував на фінансовому забезпечені військової частини НОМЕР_3 у період з 26.02.2022 по 01.06.2022, військової частини НОМЕР_1 з 01.06.2022 по 18.07.2022, військової частини НОМЕР_2 з 23.09.2023 по 04.07.2025.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №186 від 19.06.2025 позивача виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення з 04.07.2025 (а.с. 17).
Позивач вважає, що відповідачами протиправно не нараховувалася і не виплачувалася індексація грошового забезпечення за період з 26.02.2022 по 18.07.2022 включно, а також упродовж 23.09.2023 – 04.07.2025. Крім того, у період з 23.09.2023 по 04.07.2025 не нараховувалася і не виплачувалася грошова виплата при звільненні як військовослужбовцю за контрактом за два повних років служби у сумі 33 714 грн, вихідна допомога при звільненні за станом здоров`я за три повних років служби на суму 50 571 грн, грошова допомога на оздоровлення за 2025 рік на суму 33714 грн, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань на суму 33 714 грн, додаткова винагорода у розмірі 100000 грн за отримане 07.01.2024 поранення та перебування на лікуванні з 07.01.2024 по 22.02.2024.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон № 1282-XII).
Згідно ст.1 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Частиною 1 ст. 2 Закону №1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 4 Закону № 1282-XII встановлено підстави для проведення індексації, зокрема, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (стаття 6 Закону № 1282-XII).
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюються на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).
Як встановлено п.1-1 Порядку № 1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Пунктом 2 Порядку №1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру зокрема грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Згідно пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку №1078 проведення індексації грошових доходів населення №1078, у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абз.5 п.4 Порядку № 1078).
30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, якою визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.
Вказана постанова набрала чинності з 01.03.2018.
Згідно із абз.2 п.5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації (фіксованої суми індексації) до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку №1078.
Абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку №1078 врегульовано, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
У період перебування на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_3 індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 проведена у березні 2022 року за лютий 2022 року на суму 72,04 грн; у квітні 2022 року за березень 2022 року на суму 672,35 грн; у травні 2022 року за квітень 2022 року на суму 672,35 грн; у червні 2022 року за травень 2022 року на суму 913,01 грн, що стверджується довідкою військової частини НОМЕР_3 про щомісячні основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення за період з лютого 2022 року по травень 2022 року від 10.11.2025 №999.
За період з 01.06.2022 по 18.07.2022 позивачу нарахована і виплачена індексація грошового забезпечення за червень 2022 року на суму 1017,21 грн, за липень 2022 року на суму 1066,00 грн, що стверджується довідкою військово частини НОМЕР_1 від 25.12.2025 №2665. Розмір виплаченої індексації позивач у межах цієї справи не оспорює. 
Таким чином, позовні вимоги щодо зобов`язання військових частин НОМЕР_3 і НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 26.02.2022 по 18.07.2022 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про нарахування і виплату індексації грошового забезпечення військовою частиною НОМЕР_2 за період з 23.09.2023 по 04.07.2025 суд виходить з такого.
Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03.11.2022 № 2710-IX зупинено на 2023 рік дію Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".
Відтак, підстав для нарахування і виплати позивачу індексації у 2023 році судом не встановлено.
Статтею 39 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" від 09.11.2023 №3460-IX установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року. Цей Закон не містить положень про зупинення дії Закону № 1282-XII на 2024 рік, а тому у 2024 році право на проведення індексації заробітної плати працівників поновлюється.
Разом з тим, підвищення установленого порогу індексації мало місце лише у червні 2024 року та індекс споживчих цін у вказаному місяці склав 104,3 %. Місяцем, в якому офіційно опублікований індекс споживчих цін за червень 2024 року, є липень 2024 року, тобто, підвищення заробітної плати військовослужбовців у зв`язку з її індексацією відбулось не раніше серпня 2024 року.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що у період з січня 2024 року по серпень 2024 року у відповідача не було правових підстав для нарахування позивачу «поточної» індексації. При цьому, суд звертає увагу, що за період серпня - грудня 2024 року позивачу нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення в сумі 130,20 грн щомісячно - у вересні за серпень, у жовтні за вересень, у листопаді за жовтень, у грудні за листопад, а за грудень 2024 року в сумі 254,35 грн у січні 2025 року, про що свідчить розрахунковий листок військової частини НОМЕР_2 від 03.01.2026 про нарахування та утримання грошового забезпечення за 2023-2025 роки (у листку відображено нарахування у місяцях виплати доходів, тобто за серпень 2024 року відображено у вересні 2024 року і т.д.).
Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача протиправної бездіяльності щодо непроведення нарахування та виплати позивачу поточної індексації грошового забезпечення за період січня-грудня 2024 року.
Статтею 34 Закону України від 19.11.2024 № 4059-IX «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з січня 2025 року, який приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації, яка склалася у грудні 2024 року, у січні 2025 року не нараховується.
Суд зауважує, що згідно з даними, розміщеними на офіційному сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін з січня 2025 року по липень 2025 року не перевищував 103%, а відтак з січня 2025 року по липень 2025 року індексація грошового забезпечення позивача відповідачем не проводилася.
За таких обставин підстави для визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування індексації грошового забезпечення за період з 23.09.2023 по 04.07.2025 відсутні і суд відмовляє у задоволенні таких позовних вимог.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. У межах цієї справи позивач не оспорює порядок нарахування і розмір нарахованої індексації грошового забезпечення, а відтак суд розглядає справу у межах заявлених вимог і не вбачає підстав для виходу за їх межі.
Аналогічна правова позиція викладена Восьмим апеляційним адміністративним судом у постанові від 27.10.2025 у справі № 260/5733/24. 
Щодо позовних вимог про нарахування і виплату військовою частиною НОМЕР_2 вихідної допомоги при звільненні за станом здоров`я за три повних років служби на суму 50 571 грн, грошової виплати при звільненні як військовослужбовцю за контрактом за два повних років служби у сумі 33 714 грн та грошової допомоги на оздоровлення за 2025 рік на суму 33714 грн такі також не підлягають до задоволення, адже з грошового атестата від 04.07.2025 №1709 ФЕС (а.с. 20), розрахункового листка військової частини НОМЕР_2 від 03.01.2026 про нарахування та утримання грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2023-2025 роки (а.с. 149-150) слідує, що у липні 2025 року позивачу при звільненні нараховано і виплачено грошову допомогу на оздоровлення (ГДО) на суму 34227,98 грн і одноразову грошову допомогу за два повних років при звільненні за станом здоров`я (ОГДзвК) на суму 34227,98 грн.
Так, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту визначає Закон України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції чинній на момент звільнення позивача ).
Відповідно до статті 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частиною першою статті 9 Закону №2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 15 Закону №2011-XI військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Перше речення абзацу першого частини другої статті 15 Закону №2011-XI передбачає виплату військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Суд зазначає, що ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_3 №183 від 30.06.2023 виключений зі списків військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із призначенням на посаду заступника командира батальйону військової частини НОМЕР_2 відповідно до наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №548 від 16.06.2023 (а.с. 16). Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №186 від 19.06.2025 позивача виключено зі списків особового складу частини і всіх видів забезпечення з 04.07.2025 (а.с. 17). 
Аналогічні відомості викладені у витягу із послужного списку особової справи позивача, що ним долучено до позовної заяви (а.с. 12-15). Відтак, позивач проходив військову службу у відповідача – військовій частині НОМЕР_2 з 16.06.2023 по 04.07.2025, що становить два повних календарних роки, а не три, як про це зазначає позивач у позовній заяві.
Щодо позовної вимоги про нарахування і виплату військовою частиною НОМЕР_2 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань на суму 33 714 грн суд зазначає, що відповідно до пунктів 8, 9 розділу XXIV наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 (далі Наказ №260) виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника). Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається військовослужбовцям один раз на рік у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Отже, обов`язковою умовою отримання такої допомоги є особисте звернення військовослужбовця з рапортом, на підставі якого командир видає відповідний наказ про виплату. Таким чином, реалізація права на зазначену допомогу безпосередньо залежить від активних дій самого військовослужбовця. Матеріалами адміністративної справи не встановлено обставин подання позивачем рапорту на отримання такої матеріальної допомоги у 2025 році, що є обов`язковою умовою для її виплати. У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив подання ОСОБА_1 рапорту у 2025 році про отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, доказів подання такого рапорту позивачем до суду не подано і судом не здобуто. У той же час, як слідує з розрахункового листка військової частини НОМЕР_2 від 03.01.2026 про нарахування та утримання грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2023-2025 роки (а.с. 149-150) така допомога за 2024 рік нарахована і виплачена у липні 2024 року на суму 34227,98 грн.
Відтак, пункт 9 Наказу №260 закріплює імперативну вимогу щодо заявницького характеру виплати, яка здійснюється виключно за рапортом військовослужбовця та наказом командира. Відсутність рапорту унеможливлює отримання такої допомоги, оскільки саме він є необхідною передумовою для виникнення обов`язку у командира вирішувати питання про виплату. Отже, позивач не реалізував право на отримання матеріальної допомоги у 2025 році шляхом подання відповідного рапорту, що не кореспондує обов`язок відповідача здійснити таку виплату, а тому позовна вимога у цій частині до задоволення не підлягає.
Щодо позовної вимоги про нарахування і виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за отримане 07.01.2024 поранення та перебування на лікуванні з 07.01.2024 по 22.02.2024 суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/ або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Позивач у позовній заяві стверджує, що перебував на лікуванні у період з 07.01.2024 по 22.02.2024. Проте, на підтвердження обставин перебування на лікуванні у спірний період з 07.01.2024 по 22.02.2024 долучає виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №370/71 від 12.01.2024 про перебування на лікуванні в КП «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» з 09.01.2024 по 12.01.2024 (а.с. 66), а також виписку із медичної карти стаціонарного хворого №149 від 22.01.2024 про перебування на лікуванні у Полтавському військовому шпиталі з 12.01.2024 по 22.01.2024.
Будь-яких інших доказів перебування на лікуванні у період з 07.01.2024 по 08.01.2024 і з 23.01.2024 по 22.02.2024, як про це зазначає позивач у позовній заяві, матеріали адміністративної справи не містять і суд таких не здобув. Ба більше, позивачем до позовної заяви долучено довідку військової частини НОМЕР_2 від 20.06.2025 №14422 про участь ОСОБА_1 у бойових діях безперервно упродовж 14.11.2023 - 28.01.2024 (а.с. 61), тобто у період його перебування на лікуванні, як стверджує заявник у позовній заяві.
Як слідує з розрахункового листка за лютий 2024 року (02/2024) відповідачем 2 проведено нарахування за січень 2024 року (код місяця « 01») за кодом 082 «Вин100», що згідно з відомчим класифікатором видатків Міністерства оборони України означає «Додаткова винагорода за час лікування після поранення (100 000 грн)» з розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні з 09.01.2024 по 22.01.2024 на суму 41935,48 грн. Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у цій частині і вважає їх безпідставними.
Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 9 КАС України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відтак, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_3 , військової частини НОМЕР_2 відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 21 січня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ); 
відповідач:
- Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ). 
- Військова частина НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ). 
- Військова частина НОМЕР_3 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ). 

Головуючий суддя Грицюк Р.П.