СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2026 року м. Харків Справа № 917/765/24(917/1790/24)

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О.
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (вх.№ 14807 від 24.12.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі №917/765/24(917/1790/24)
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро", м. Харків, 
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавахліб-3", м. Полтава, 
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Київтранслогістик", м. Київ, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача (2) - Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнілоджістікс", м.Київ, 
про визнання недійсним договору купівлі-продажу та стягнення в порядку реституції грошових коштів,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 08.09.2025, з урахуванням ухвали суду від 12.09.2025, у справі №917/765/24(917/1790/24) позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір купівлі - продажу №8043/2023/3813138 від 10.05.2023, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтавахліб-3" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київтранслогістик". Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київтранслогістик" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавахліб-3" в порядку реституції грошові кошти в сумі 235623,68 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київтранслогістик" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" витрати по сплаті судового збору в сумі 3281,25грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавахліб-3" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" витрати по сплаті судового збору в сумі 3281,25грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Київтранслогістик" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 08.09.2025 у справі №917/765/24(917/1790/24) повністю; прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ "Торговий будинок "Новаагро" відмовити повністю; стягнути з ТОВ "Торговий будинок "Новаагро" на користь ТОВ "Київтранслогістик" понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київтранслогістик" (вх.№2099 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 08.09.2025 у справі №917/765/24(917/1790/24) та призначено справу до розгляду на 27 листопада 2025 року о 16:00 годині; встановлено учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційну скаргу – до 21.11.2025, з доказами їх надсилання учасникам справи, для подання заяв, клопотань, тощо – до 21.11.2025.
24.11.2025 до апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 13559, документ сформований в системі "Електронний суд" 21.11.2025), в якому позивач просив апеляційну скаргу ТОВ "Київтранслогістик" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 08.09.2025 у справі №917/765/24(917/1790/24) - без змін; надати ТОВ "ТБ "Новаагро" строк 5 днів з дня ухвалення постанови за результатами розгляду апеляційної скарги по справі №917/765/24(917/1790/24) на доведення розміру понесених судових витрат.
Також, заявником повідомлено, що попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу, які ТОВ "ТБ "Новаагро" очікує понести у зв`язку з розглядом справи №917/765/24(917/1790/24) в Східному апеляційному господарському суді, складає 15000 грн.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2025, у зв`язку з відпусткою судді Крестьянінова О.О., який входив до складу колегії суддів, для здійснення розгляду судової справи №917/765/24(917/1790/24) сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Лакіза В.В.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київтранслогістик" залишено без задоволення; рішення Господарського суду Полтавської області від 08.09.2025 у справі №917/765/24(917/1790/24) залишено без змін.
24.12.2025 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшла заява (вх.№ 14807, документ сформований в системі "Електронний суд" 23.12.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій останній просить долучити до матеріалів справи №917/765/24(917/1790/24) докази судових витрат, понесених ТОВ "ТБ "Новаагро" при розгляді справи № 917/765/24(917/1790/24) за апеляційною скаргою ТОВ "Київтранслогістик" на рішення Господарського суду Полтавської області від 08.09.2025 у справі № 917/765/24(917/1790/24); ухвалити додаткове рішення у справі №917/765/24(917/1790/24), яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київтранслогістик" (ідентифікаційний код юридичної особи 40264854) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБ "Новаагро" (ідентифікаційний код юридичної особи 39820081) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.12.2025 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (вх.№ 14807 від 24.12.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі №917/765/24(917/1790/24) до розгляду у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи. Встановлено ТОВ "Київтранслогістик" строк для надання письмових пояснень або заперечень з приводу заяви з доказами надсилання їх копії заявнику до 31.12.2025 (кінцева дата для надходження безпосередньо до суду).
31.12.2025 до суду апеляційної інстанції від ТОВ "Київтранслогістик" надійшли заперечення на заяву ТОВ "ТБ "Новаагро" про ухвалення додаткового рішення (вх. № 15031), в яких відповідач-2 просить здійснювати розгляд вказаної заяви у судовому засіданні з викликом представників сторін; відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
Вказані заперечення обґрунтовані, зокрема, тим, що відзив на апеляційну скаргу поданий не адвокатом, а директором ТОВ "ТБ "Новаагро", а тому витрати у даній частині не підтверджуються; враховуючи лише участь адвоката у судовому засіданні, оскільки відзив на апеляційну скаргу подавалася безпосередньо керівником підприємства вважає необхідним оцінити послугу «Участь в судових засіданнях» - 45 хв (0,75 год.) - 6000 грн, при цьому, в акті одна година роботи адвоката становить 8000 грн/год, що є явно завищеним рівнем оплати за одну годину роботи адвоката; позивачем не обґрунтовано чому саме ТОВ "Київтранслогістик" одноособово має нести такі витрати.
Судова колегія зазначає, відповідно до статті 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною третьою статті 244 ГПК України (в редакції Закону №4508-IX від 18.06.2025) передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
За змістом статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною тринадцятою статті 8 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З огляду на наведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку за можливе прийняти до розгляду заяву про стягнення витрат на правову допомогу у справі №917/765/24(917/1790/24) у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи, про що зазначив в ухвалі суду від 25.12.2025.
ТОВ "Київтранслогістик" у встановлений судом строк надав свої заперечення щодо вказаної заяви, в яких зокрема просить здійснювати розгляд такої заяви в судовому засіданні, проте не вказує в чому полягає необхідність виклику сторін та інших учасників справи в судове засідання. 
З урахуванням цього, розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (вх.№ 14807 від 24.12.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі №917/765/24(917/1790/24) здійснюється в порядку, встановленому ч.3 ст.244 ГПК.
Вирішуючи питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в межах вказаної справи, колегія суддів зазначає таке.
Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
У частині третій статті 123 ГПК України унормовано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частинами першою-другою статті 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Однак, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
Отже, позивач дотримався вимог щодо строків звернення із заявою про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та подання відповідних доказів.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції позивачем надано: договір про надання правової допомоги №2/ТБ від 04.05.2020, укладений між Адвокатським об`єднанням "Лоу Уолвс" та ТОВ "ТБ "Новаагро", додаткові угоди до договору про надання правової допомоги №2/ТБ від 30 червня 2021 року (зміна строку дії договору), від 30 червня 2022 року (зміна строку дії договору), від 30 червня 2023 (зміна строку дії договору), від 23 серпня 2023 (зміна найменування), від 30 червня 2024 року (зміна строку дії договору), від 30 червня 2025 року (зміна строку дії договору), від 10 листопада 2025 року (щодо надання послуг в Східному апеляційному господарському суді у справі № 917/765/24(917/1790/24), акт прийому-передачі наданих послуг № 1812 від 18.12.2025 за договором про надання правової допомоги № 2/ТБ від 04 травня 2020 року, ордер на надання правничої допомоги від 15.01.2025 серія АХ № 1233272 на представництво інтересів позивача адвокатом Кожушним Кирилом Сергійовичем, у тому числі, в Східному апеляційному господарському суді, виданий АО "Ліберті Вей".
Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.
Так, 04 травня 2020 року між Адвокатським об`єднанням "Лоу Уолвс" (Адвокатське об`єднання за договором, на даний час перейменоване на Адвокатське об`єднання "Ліберті Вей") та ТОВ "ТБ "Новаагро" (клієнт, позивач у справі) укладений договір про надання правової допомоги №2/ТБ, за умовами пункту 1.1 якого клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором.
Відповідно до пп. 2.1.3 пункту 2.1 договору Адвокатське об`єднання надає наступні види правової допомоги: представляє у встановленому порядку інтереси клієнта в судових органах, зокрема, господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, а також в інших державних органах.
Згідно з пунктом 4.1 договору вартість послуг визначається відповідно до затраченого часу. Розрахунковий час надання послуг встановлений в додатку 1 до договору, що є невід`ємною частиною договору. Ціна однієї години затраченого часу на надання послуги дорівнює розміру однієї мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, що визначається відповідно до закону на 01 січня року, в якому надаються послуги. Загальна сума наданих послуг визначається сторонами в акті наданих послуг.
Пунктом 4.4 договору встановлено, що за результатами надання юридичної допомоги складається акт наданих послуг, що підписується представниками кожної із сторін. В акті вказується перелік наданої Адвокатським об`єднанням юридичної допомоги та її вартість.
Відповідно до пункту 5.1 договору надання Адвокатським об`єднанням правової допомоги за договором здійснюється підставі додаткових угод до договору та/або за письмовим та/або усним дорученням клієнта.
Згідно з пунктом 7.1. договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.
Строк дії цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 7.1 договору та діє до 30.06.2021. Кожна зі сторін має право відмовитися від виконання договору письмово повідомивши про іншу сторону за 30 (тридцять) календарних днів до моменту припинення (пункт 7.2 договору).
На підставі додаткових угод до договору про надання правової допомоги №2/ТБ від 30 червня 2021 року, від 30 червня 2022 року, від 30 червня, від 23 серпня 2023, від 30 червня 2024 року, від 30 червня 2025 року сторонами неодноразово вносились зміни у пункт 7.2 договору щодо строку дії договору, зокрема: строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 7.1 договору та діє до 30 червня 2026 року, а у частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним. Строк дії договору може бути продовжено за взаємною згодою сторін. Кожна зі сторін має право відмовитись від виконання договору письмово попередивши про це іншу сторону за 30 (тридцять) календарних днів до моменту припинення (в редакції додаткової угоди від 30.06.2025).
Також, 23.08.2023 між ТОВ "ТБ "Новаагро" та Адвокатським об`єднанням "Ліберті Вей" була укладена додаткова угода б/н до договору про надання на правової допомоги № 2/ТБ від 04 травня 2020 року, за умовами якої у зв`язку із зміною найменування юридичної особи адвокатського об`єднання з Адвокатського об`єднання "ЛОУ УОЛВС" на Адвокатське об`єднання "Ліберті Вей" сторони дійшли згоди внести зміни до договору про надання правової допомоги в частині найменування Адвокатського об`єднання.
10 листопада 2025 року між ТОВ "ТБ "Новаагро" та Адвокатським об`єднанням "Ліберті Вей" укладена додаткова угода б/н до договору про надання на правової допомоги № 2/ТБ від 04 травня 2020 року, за умовами якої Адвокатське об`єднання зобов`язалось надати наступні послуги: написання відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київтранслогістик" (ідентифікаційний код юридичної особи 40264854) на рішення Господарського суду Полтавської області від 08.09.2025 у справі №917/765/24(917/1790/24); участь в судових засіданнях у Східному апеляційному господарському суді тощо. Згідно з пунктами 2-4 додаткової угоди оплата наданих послуг (гонорару) здійснюється клієнтом наступним шляхом: протягом 15 банківських днів з моменту підписання акту прийому-передачі наданих послуг. Інші умови договору про надання правової допомоги № 2/ТБ від 04 травня 2020 року залишаються незмінними. Дана додаткова угода є невід`ємною частиною договору про надання правової допомоги № 2/ТБ від 04 травня 2020 року та вступає в силу з моменту її підписання сторонами.
Також, на підтвердження розміру заявлених до стягнення витрат на правову допомогу до матеріалів додано підписаний сторонами та скріплений печатками сторін акт прийому-передачі наданих послуг № 1812 від 18.12.2025 за договором про надання правової допомоги № 2/ТБ від 04 травня 2020 року, за змістом якого сторони склали цей акт про те, що послуги для клієнта за додатковою угодою від 10 листопада 2025 року до договору про надання правової допомоги № 2/ТБ від 04 травня 2020 року по справі № 917/765/24(917/1790/24) за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київтранслогістик" на рішення Господарського суду Полтавської області від 08.09.2025 у справі № 917/765/24(917/1790/24), надані Адвокатським об`єднанням належним чином у встановлений термін та з дотриманням інших умов договору. 
Вартість послуг Адвокатського об`єднання склала:
- складання відзиву на апеляційну скаргу ТОВ "Київтранслогістик" на рішення Господарського суду Полтавської області від 08.09.2025 у справі № 917/765/24(917/1790/24) – витрачений час 45 хв (0,75 год), вартість 6000,00 грн;
- участь в судових засіданнях по справі – витрачений час 45 хв (0,75 год), вартість 6000,00 грн.
Вартість 1 (однієї) години надання послуг з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2025 рік" становить 8000,00 грн. Всього: 12000,00 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок, ПДВ не передбачено. У клієнта претензій до якості наданих послуг немає. Цей акт є підставою для проведення взаємних розрахунків між Адвокатським об`єднанням та клієнтом, порядок яких визначений у договорі.
Отже, загальна сума витрат на правову допомогу згідно з вищевказаним актом склала 12000,00 грн.
Що стосується заперечень відповідача-2 з приводу того, що відзив на апеляційну скаргу підписував керівник ТОВ "ТБ "Новаагро", а не представник позивача – адвокат, колегія суддів зауважує, що підписання заяв по суті керівником установи, а не адвокатом, не спростовує обставин надання адвокатом правової допомоги щодо підготовки відповідних документів (подібний правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, Верховного Суду від 28.12.2019 у справі №924/122/19).
При цьому, як було зазначено вище, у відзиві на апеляційну скаргу заявником було повідомлено, що попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу, які ТОВ "ТБ "Новаагро" очікує понести у зв`язку з розглядом справи №917/765/24(917/1790/24) в Східному апеляційному господарському суді, складає 15000 грн, а в додатковій угоді від 10.11.2025 б/н до договору про надання на правової допомоги № 2/ТБ від 04 травня 2020 року сторонами погоджено надання такої послуги як написання відзиву на апеляційну скаргу ТОВ "Київтранслогістик" на рішення Господарського суду Полтавської області від 08.09.2025 у справі №917/765/24(917/1790/24), та фактичне надання вказаної послуги підтверджено в акті прийому-передачі наданих послуг № 1812 від 18.12.2025 за договором про надання правової допомоги № 2/ТБ від 04 травня 2020 року.
Вказані обставини свідчать про документальне підтвердження надання Адвокатським об`єднанням позивачу правової допомоги в межах господарської справи №917/765/24(917/1790/24) в суді апеляційної інстанції.
Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
За змістом положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 126 ГПК України).
Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково, - керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.
Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22.
Системний аналіз норм Господарського процесуального кодексу України, якими врегульовано питання критеріїв визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу (статті 126, 129 Господарського процесуального кодексу України), дає підстави дійти висновку про те, що вирішення питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу по суті (розміру суми витрат, які підлягають відшкодуванню) є обов`язком суду, зокрема, шляхом надання оцінки доказам поданим стороною, із застосуванням критеріїв, визначених у статті 126 та частинах 5- 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Такий обов`язок у кожному конкретному випадку реалізовується на засадах змагальності та рівності сторін, шляхом надання сторонам можливості надати свої міркування / заперечення. За наслідками оцінки обставин справи і наведених учасниками справи щодо цього питання обґрунтувань та дослідження поданих стороною доказів за правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд і ухвалює рішення в цій частині.
У пунктах 33- 34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19 зазначено, що нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та частини 4 статті 11 ГПК України.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Таким чином у вирішенні заяви сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд керуючись принципами пропорційності та справедливості, закріпленими у статтях 2 та 15 Господарського процесуального кодексу України має обов`язок дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам законодавства (вимогам статей 123, 124, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України), так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат.
Такі висновки викладені у додатковій постанові Верховного Суду від 22.02.2024 у справі № 910/9714/22.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
Дослідивши надані заявником докази, колегія суддів дійшла висновку, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката в суді апеляційної інстанції у розмірі 12000,00 грн відповідає наведеним вище критеріям.
Так, витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (пункт 131 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (пункти 133-134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 у справі № 904/4507/18.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).
Оцінюючи надані позивачем на підтвердження понесених витрат документи, апеляційний господарський суд зазначає, що вони є підставою для відшкодування понесених позивачем витрат з іншої сторони, наведений позивачем розмір витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, що відповідачем 2 не спростовано.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Доказів неспівмірності понесених позивачем витрат, відповідач 2 не надав, а виключно декларативне заперечення ним розміру заявлених позивачем до відшкодування витрат, засноване на власній оцінці вартості наданих позивачеві послуг з правової допомоги, не може бути підставою для їх зменшення. 
Інші наведені ТОВ "Київтранслогістик" у запереченнях доводи не можуть бути підставою для відмови позивачу у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, оскільки відповідач 2, звертаючись з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Полтавської області від 08.09.2025 у справі № 917/765/24(917/1790/24), усвідомлював правові наслідки такого звернення, зокрема щодо необхідності відшкодувати іншій стороні судові витрати, у разі незадоволення його апеляційної скарги.
Отже, дослідивши надані позивачем докази, оцінивши його витрати з урахуванням усіх аспектів справи, беручи до уваги складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг наданих представником позивача послуг з надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що розмір витрат на правничу допомогу є обґрунтованим, розумним та співмірним з предметом спору та ціною позову.
За таких обставин, заява позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню повністю, з покладенням на другого відповідача витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 12000,00 грн.
Керуючись статтями 126, 129, 232, 233, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (вх.№ 14807 від 24.12.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі №917/765/24(917/1790/24) задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київтранслогістик" (код ЄДРПОУ 40264854, адреса: 04071, місто Київ, вулиця Верхній Вал, будинок 62, ЛІТ. В) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (код ЄДРПОУ 39820081, адреса: 61002, Харківська обл., місто Харків, вулиця Чернишевська, будинок 66) 12000,00 грн витрат на правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст додаткової постанови складено 02.01.2026.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова 

Суддя В.В. Лакіза 

Суддя Н.О. Мартюхіна