ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 грудня 2025 року           справа №200/3843/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 р. у справі №200/3843/25 (головуючий І інстанції Голуб В.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення,-

                                                          УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії від 25.03.2025 № 262340029667, яким ОСОБА_1 , було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 , до загального страхового стажу періоди його роботи згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , а саме: з 01.03.1990 по 26.02.1996; з 05.03.1996 по 27.02.1997, період військової служби згідно з дублікатом військового квитка серії НОМЕР_2 ; з 12.05.1984 по 27.06.1986 та призначити і виплачувати йому пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 13 квітня 2025 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 25.03.2025 № 262340029667, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 березня 2025 року про призначення пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи 01.03.1990 по 26.02.1996, з 05.03.1996 по 27.02.1997 та періоду військової служби з 12.05.1984 по 27.06.1986.
В решті заявлених вимог - відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що до страхового стажу позивача не підлягає зарахуванню:
- згідно дублікату військового квитка від 24.10.1984 період строкової військової служби з 12.05.1984 по 27.06.1986, оскільки дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не відповідає паспортним даним « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;
- згідно трудової книжки від 10.10.1983 серія НОМЕР_3 періоди роботи з 01.03.1990 по 26.02.1996 у ремонтно-будівельному кооперативі «Олімп», оскільки відсутня підстава прийому на роботу та запис не засвідчено підписом відповідальної особи, з 05.03.1996 по 27.02.1997 у кооперативі «Електронпроект», оскільки запис засвідчено печаткою непридатною для сприйняття змісту.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України із зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчить копія паспорта серії НОМЕР_4 .
Відповідно до дублікату військового квитка серії НОМЕР_2 позивач у період з 12.05.1984 по 27.06.1986 проходив строкову військову службу. Крім того, проходження служби в зазначений період підтверджується довідкою, виданою ІНФОРМАЦІЯ_4 від 15.04.2025 № 3784.
18 березня 2025 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25.03.2025 № 262340029667 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 32 роки. Так, станом на момент звернення (18.03.2025) позивач досяг віку 59 років 11 місяців 6 днів. Страховий стаж відповідно до наданих документів та даних персоніфікованого обліку склав 26 років 11 місяців 21 днів. Поряд з цим, до страхового стажу не зараховано: згідно з дублікатом військового квитка від 24.10.1984 період строкової військової служби з 12.05.1984 по 27.06.1986, оскільки дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не відповідає паспортним даним « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; згідно з трудовою книжкою від 10.10.1983 серія НОМЕР_3 періоди роботи з 01.03.1990 по 26.02.1996, оскільки відсутня підстава прийому на роботу та запис не засвідчено підписом відповідальної особи; з 05.03.1996 по 27.02.1997, оскільки запис засвідчено печаткою, непридатною для сприйняття змісту.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно із частиною 3 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
У відповідності до статті 26 Закону № 1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
В період з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 32 років.
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).
Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17, від 18 листопада 2022 року у справі № 560/3734/22.

Щодо доводів апелянта, що до страхового стажу позивача не підлягає зарахуванню згідно дублікату військового квитка від 24.10.1984 період строкової військової служби з 12.05.1984 по 27.06.1986, оскільки дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не відповідає паспортним даним « ІНФОРМАЦІЯ_2 », суд зазначає наступне.
Відповідно до підпункту "в" абз. 3 ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
У ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Судом встановлено, що на титульній сторінці військового квитка НОМЕР_2 від 24.10.1984 зазначена дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд наголошує, що наявність неточності у даті народження у військовому квитку не може бути підставою, що позбавляє позивача права на зарахування вказаного стажу та, відповідно, на належний йому розмір пенсійного забезпечення.
До того ж, військовий квіток не встановлює дату народження позивача. Військовий квиток містить інформацію про проходження військової служби, але не є документом, що підтверджує дату народження для цілей пенсійного забезпечення. Для встановлення дати народження при зверненні до Пенсійного фонду необхідно надати паспорт або інший документ, що містить цю інформацію.
Суд вважає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Подібна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а.
Крім того, копія трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 містить відомості про службу в рядах Радянської Армії, а також має посилання на військовий квиток серії НОМЕР_2 .
Отже, період військової служби з 12.05.1984 по 27.06.1986 має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Щодо доводів апелянта, що до страхового стажу позивача не підлягає зарахуванню згідно трудової книжки від 10.10.1983 серія НОМЕР_3 періоди роботи з 01.03.1990 по 26.02.1996 у ремонтно-будівельному кооперативі «Олімп», оскільки відсутня підстава прийому на роботу та запис не засвідчено підписом відповідальної особи, з 05.03.1996 по 27.02.1997 у кооперативі «Електронпроект», оскільки запис засвідчено печаткою непридатною для сприйняття змісту, суд зазначає наступне.
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 від 10.10.1983 ОСОБА_1 у періоди роботи з 01.03.1990 по 26.02.1996 працював у ремонтно-будівельному кооперативі “Олімп”, з 05.03.1996 по 27.02.1997 у кооперативі “Електронпроект”.
Як вбачається зі спірного рішення, до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи: з 01.03.1990 по 26.02.1996, оскільки відсутня підстава прийому на роботу та запис не засвідчено підписом відповідальної особи, з 05.03.1996 по 27.02.1997, оскільки запис засвідчено печаткою непридатною для сприйняття змісту.
Згідно з п. 2.3. Інструкції № 162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 162, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Згідно з п.2.6 Інструкції № 162, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Згідно з 4.1 Інструкції №162, при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснювався в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 6 вересня 1973 року № 656 «Про трудові книжки робітників і службовців» (п. 8.1. Інструкції).
Згідно пункту 18. постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 656 від 06.09.1973 «Про трудові книжки робітників та службовців» відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Системний аналіз вищезазначених положень, дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до її страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.
Крім того, згідно з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Відсутність підстави прийому на роботу, не засвідченого запису, запису засвідченого печаткою непридатною для сприйняття, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Наведене в повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17.
За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Враховуючи вище викладене, а також беручи до уваги те, що трудова книжка містить усі необхідні відомості про роботу позивача у спірні періоди, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави їх не враховувати.
На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 березня 2025 року про призначення пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи 01.03.1990 по 26.02.1996, з 05.03.1996 по 27.02.1997 та періоду військової служби з 12.05.1984 по 27.06.1986.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 р. у справі №200/3843/25 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 р. у справі №200/3843/25 - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 04 грудня 2025 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                           А.А. Блохін

                                                                                                                                     І.В. Сіваченко