ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/10358/25	

Головуючий суддя І інстанції – Златін С.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2025 в адміністративній справі №160/10358/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у незаконному призові на військову службу невійськовозобов`язаного ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 під час мобілізації;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 65 від 10 березня 2025 в частині призову та направлення для проходження військової служби ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової частини НОМЕР_1 .
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2025 р. задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.
ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що відповідачем було протиправно прийнято спірний наказ про призов позивача на військову службу, оскільки згідно тимчасового посвідчення від 20.09.2010 року, позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції, відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , 20.09.2010 р. виключено з військового обліку військовозобов`язаних на підставі ст. 9-а Розлад хвороб, станів та фізичних вад, що визначають придатності до військової служби у Збройних Силах України «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» затверджено наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року №402.
Вказані обставини також підтверджуються листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.03.2025 року №2402. 
10.03.2025 року ОСОБА_1 був доставлений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення облікових даних, та проходження військово-лікарської комісії.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 10.03.2025 року № 2025-10310-1310, ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби.
Згідно з Наказом ІНФОРМАЦІЯ_4 № 65 від 0.03.2025 року «Про призов на військову службу» позивача призвано на військову службу до військової частини НОМЕР_1 .
Не погоджуючись з діями по призову на військову службу та вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача по призову позивача на військову службу є правомірними, а відповідно спірний наказ є законним, що свідчить про відсутність правових підстав для його скасування.
Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України та який триває і на сьогодні.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1 Закону №2232-ХІІ, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - ЗУ № 3543-XII).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.
Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до частин 3, 5 статті 22 Закону №3543-ХІІ, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України підлягають, крім іншого, військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання.
Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Частина 5 ст. 22 Закону № 3543-XII передбачає, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення № 154) передбачені завдання територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а саме: виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства (п. 8 Положення № 154).
Відповідно до п. 9 Положення № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань: взаємодіють з місцевими держадміністраціями, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування з питань військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час; здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку); здійснюють контроль за проведенням на підприємствах, у закладах освіти роботи з ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час.
Відповідно до п. 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок № 1487), районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку; організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям; організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них тощо.
Як видно з матеріалів справи, 10.03.2025 року ВЛК при комунальному закладі «Слобожанська центральна лікарня» Слобожанської селищної ради було проведено медичний огляд солдата ОСОБА_1 .
Картка містить такі відомості: результати медичного обстеження спеціалістами: терапевт, хірург, невропатолог, офтальмолог, ЛОР, психіатр. Висновок ВЛК придатний до військової служби.
Картка підписана головою ВЛК, членами і секретарем ВЛК.
Відповідачем надано також до матеріалів справи довідку від 10.03.2025 №2025-0310-1310, в якій на підставі статті графи II позивача визнано придатним до військової служби.
На підставі вказаної інформації, відповідачем було прийнято спірний наказ № 65 від 10 березня 2025 в частині призову та направлення для проходження військової служби ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової частини НОМЕР_1 .
Між тим, згідно належного позивачу тимчасового посвідчення № НОМЕР_2 від 20.03.2010 року, останній 21.05.2010 року був визнаний непридатним до військової служби із зняттям з військового обліку.
Крім того, згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_5 від 25.03.2025 року № 2402, позивача 20.09.2010 року на підставі п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» було виключено з військового обліку.
Відтак, станом на момент проходження позивачем медичного огляду, останній, відповідно до тимчасового посвідчення, був знятий з військового обліку, а згідно вказаного листа взагалі виключений.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що законодавець виокремлює поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку», при цьому, при знятті з військового обліку Законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік.
Отже, різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку.
З аналізу положень Закону № 2232-XII слідує, що громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного (з усіма наступними правовими наслідками не військовозобовязаного, такими як необхідність оновлення облікових даних, тощо), в той же час зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 21.05.2025 по справі № 280/2880/24, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Так, з метою повного з`ясування обставин справи та офіційного їх з`ясування (ч. 4 ст. 9 КАС України), ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.11.2025 було зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_6 надати інформацію щодо правового статусу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 ), а саме він був виключений чи знятий з військового обліку.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_8 надати інформацію щодо того, чи був поставлений ОСОБА_1 та на якій правовій підставі на військовий облік перед прийняттям спірного наказу.
Вказана ухвала була отримана 14.11.2025 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_8 в електронні кабінети в системі «Електронний суд», що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками.
В свою чергу, станом на 18.12.2025 року наведена інформація відповідачем та третьою особою до суду апеляційної інстанції надана не була.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскільки статус позивача як особи виключеної (знятої з військового обліку) підтверджується наявними в матеріалах справи документами, які відповідачем та третьою особою не спростовані, доказів постановки позивача на військовий облік, відповідачем надано не було, то відповідно, в тому числі з урахуванням приписів ч. 9 ст. 80 КАС України, наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 65 від 10 березня 2025 в частині призову та направлення для проходження військової служби ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 є протиправним та підлягає скасуванню.
При цьому, що стосується правомірності визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у незаконному призові на військову службу невійськовозобов`язаного ОСОБА_1 під час мобілізації, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що з огляду на характер спірних правовідносин, належним та достатнім способом захисту прав позивача є саме визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 65 від 10 березня 2025 в частині призову та направлення для проходження військової служби ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 .
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2025 в адміністративній справі №160/10358/25 – скасувати та прийняти нову постанову.
Адміністративний позов ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 65 від 10 березня 2025 в частині призову та направлення для проходження військової служби ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової частини НОМЕР_1 .
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя В.А. Шальєва