Справа № 569/26131/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року 

Рiвненський мiський суд Рівненської області в складі судді О. Левчука, розглянувши у письмовому провадженні в мiстi Рiвне спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В Рівненський міський суд Рівненської області з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції звернувся представник Миронюка Романа Юрійовича про визнання постанови протиправною та скасування, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанови серії 5АВ № 13082014 від 06.11.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, провадження у справі закрити.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова винесена безпідставно та з порушенням вимог Конституції України, КУпАП та КАС України, оскільки ОСОБА_1 на момент фіксації адміністративного правопорушення та винесення постанови не був ані власником, ані належним користувачем транспортного засобу НОМЕР_1 , а також не обіймав посаду генерального директора ТОВ «Високовольтний союз – РЗВА». Наданими письмовими доказами підтверджено, що його повноваження як генерального директора були припинені з 31.05.2024 року, тоді як нове керівництво товариства призначено з 01.06.2024 року, у зв`язку з чим позивач не мав жодного правового чи фактичного зв`язку з відповідним транспортним засобом. Вказує, що відповідач, притягаючи позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП, не встановив належного суб`єкта правопорушення, не довів вини позивача та не з`ясував усіх обставин справи, чим порушив принцип презумпції невинуватості та вимоги статей 251, 252, 280 КУпАП. За таких обставин у діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, що відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню як протиправна.
Вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідачем не було подано відзив на адміністративний позов, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень частини 6 статті 162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. 
06 листопада 2025 року Департаментом патрульної поліції було винесено постанову серії 5АВ № 13082014 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 122 КУпАП за порушення правил дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, щодо транспортного засобу з державним номерним знаком НОМЕР_1 .
Зазначена постанова була винесена стосовно ОСОБА_1 як особи, яка, на думку відповідача, є відповідальною за вчинення адміністративного правопорушення у зв`язку з реєстрацією транспортного засобу за юридичною особою ТОВ «Високовольтний союз – РЗВА», керівником якої він значився у відповідних інформаційних базах.
Копію постанови ОСОБА_1 отримав 29 листопада 2025 року, що підтверджується даними трекінгу АТ «Укрпошта».
Судом встановлено, що з метою підтвердження фактичних обставин щодо статусу позивача представником позивача 18 листопада 2025 року було направлено адвокатський запит до ТОВ «Високовольтний союз – РЗВА». У відповіді товариства від 20 листопада 2025 року зазначено, що ОСОБА_1 обіймав посаду генерального директора товариства з 01 червня 2018 року, а його повноваження були припинені 31 травня 2024 року на підставі рішення учасника товариства та наказу про звільнення.
Після припинення повноважень ОСОБА_1 з 01 червня 2024 року тимчасово виконуючим обов`язки генерального директора було призначено ОСОБА_2 , а з 26 червня 2024 року генеральним директором товариства призначено Ару Тер`є. Вказані обставини підтверджуються рішеннями учасника товариства, наказами по підприємству та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб станом на 01 листопада 2025 року, наявними в матеріалах справи.
При цьому судом встановлено, що відсутність актуальних відомостей у Єдиному державному реєстрі щодо керівника товариства була зумовлена наявністю судових рішень про заборону проведення реєстраційних дій, що не спростовує факту припинення повноважень ОСОБА_1 як генерального директора та не створює для нього обов`язку відповідати за діяльність товариства після 31 травня 2024 року.
Отже, спірні правовідносини виникли у зв`язку з притягненням позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП, що було зафіксовано в автоматичному режимі за допомогою технічного запису.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Отже, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму дії або бездіяльності та має сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункти 1.3, 1.9).
Відповідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб неповинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян завдавати матеріальних збитків.
Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП, в тому числі показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Згідно з частиною четвертою статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 12.9 «б» ПДР зазначено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.
У ході розгляду справи судом встановлено, що на момент фіксації адміністративного правопорушення та на момент винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не мав статусу керівника ТОВ «Високовольтний союз – РЗВА», не здійснював управління транспортним засобом НОМЕР_1 , не був його власником або належним користувачем, а також не мав жодних правових підстав нести адміністративну відповідальність за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі.
Оцінюючи встановлені обставини справи у їх сукупності, суд виходить з того, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе виключно за умови належного встановлення суб`єкта правопорушення, події адміністративного правопорушення та доведення вини конкретної особи у його вчиненні.
Суд звертає увагу, що адміністративна відповідальність має індивідуальний характер і не може покладатися на особу лише з підстав її попереднього перебування на посаді керівника юридичної особи, якщо на момент вчинення правопорушення такі повноваження були припинені. Надані позивачем докази свідчать про припинення його повноважень генерального директора ТОВ «Високовольтний союз – РЗВА» з 31.05.2024 року, що відповідачем не спростовано.
Відповідачем також не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема доказів того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом у момент фіксації правопорушення або мав обов`язок відповідати за його експлуатацію.
Відповідно до принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У даній справі такі сумніви є обґрунтованими та не усунуті відповідачем у межах судового розгляду.
Крім того, суд зазначає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях або формальних даних інформаційних систем без перевірки їх актуальності та відповідності фактичним обставинам справи. Невиконання відповідачем обов`язку всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи свідчить про порушення порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
В даному випадку належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
Враховуючи те, що відповідач не довів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому позов слід задовольнити в частині скасування оскаржуваної постанови, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В частині позовних вимог про визнання оскаржуваної постанови протиправною суд відмовляє, оскільки такого способу захисту порушеного права ч.3 ст. 286 КАС України не передбачає, а права та законні інтереси позивача повністю поновлені за фактом скасування спірної постанови із закриттям справи про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, беручи до уваги положення КАС України, суд доходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції понесених ним витрат по сплаті судового збору у розмірі 605 грн 60 коп.
Керуючись ст. 2, 6, 72-77, 90, 241-243, 245, 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України серії 5АВ № 13082014 від 06 листопада 2025 року, винесену відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 4 ст.122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 грн 60 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 );
відповідач: Департамент патрульної поліції (вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048, ІК 40108646).
Повне судове рішення складене та підписане 27.01.2026.

Суддя О. Левчук