Справа №639/9266/25
Провадження №2-а/639/5/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року 
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі: 
головуючого – судді Рубіжного С.О.,
за участю секретаря судового засідання – Чубенко О.С.,
представника відповідача – Пилипенко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Новобаварського районного суду міста Харкова, як до адміністративного суду, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача Департаменту патрульної поліції. В позовній заяві позивач просить суд визнати протиправними дії інспектора командира взводу № 2 роти №1 батальйону № 4 УПП Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта поліції Скоромного Сергія Владиславовича, які полягають у притягненні позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Скасувати постанову серії ЕНА № 6220373 від 25 листопада 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП позивача та накладення на останнього стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою командира 2 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта поліції Скоромного Сергія Владиславовича серія ЕНА № 6220373 від 25 листопада 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 425,00 грн., за те, що нібито 01.11.2025 близько 11:30 на майдані Свободи, 7 у м. Харкові позивач рухаючись в автомобілі «Hyundai Tucson» р.н. « НОМЕР_1 » начебто не виконала вимогу дорожнього знаку 4.2. «Рух праворуч`і здійснила рух прямо і не пред`явила полісу ОСЦВП власників наземних транспортних засобів, чим, як на думку поліцейського, порушила п. 2.4. ПДР України - керування ТЗ без полісу обов`язкового страхування.
Позивач зазначила, що 01.11.2025 близько 11:30, перебуваючти в автомобілі «Нуundai Tucson» д.н. « НОМЕР_1 » на майдані Свободи (навпроти входу до ресторану «Той самий баранчик» у м. Харкові до неї підійшов поліцейський ОСОБА_2 і звинуватив її у тому, що як на його думку ОСОБА_1 порушила вимоги знаку 4.2. «Рух праворуч» - проїхавши прямо, а також не пред`явила поліс обов`язкового страхування транспортного засобу. Також, ОСОБА_2 , показав зі свого власного мобільного телефону начебто порушення — відеозапис, на якому взагалі відсутні будь-які зображення знаків, зокрема, знаку 4.2 «Рух праворуч», відсутні докази, що в момент, як на думку інспектора, порушення ПДР за кермом перебувала саме ОСОБА_1 , а також продемонстрований відеозапис не є безперервним у порушення норм пункту 5 розділу II Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 №1026. 
Позивач вважає дії інспектора ОСОБА_2 є протиправними, а постанова серія ЕНА № 6220373 від 25 листопада 2025 року є незаконною, безпідставною, яка винесена з грубим порушенням Конституції України та законів України та підлягає скасуванню виходячи з наступного. 
Не погоджуючись з доводами поліцейського, ОСОБА_1 одразу було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи на інший час та дату, щоб скористатися правовою допомогою адвоката, або фахівця у галузі права. На підставі викладеного ОСОБА_2 було виписано повідомлення про запрошення на розгляд справи до УПП в м. Харкові за адресою: вул. Шевченка, 26 у м. Харкові на 25.11.2025 о 13:00. Оскільки у призначену дату та час ОСОБА_1 зі своєю донькою перебувала у м. Одеса (на змаганнях дитини з танців), а також у зв`язку з тим, що остання ще не знайшла адвоката (оскільки послуги адвоката дорогі), направила по ел. пошті на адресу УПП клопотання про відкладення розгляду даної справи на інший час та дату після повернення мене з м. Одеса (після 02.12.2025). 
Вважає, що відповідач порушив право позивача при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, оскільки не відклад розгляд справи до якнайменше, прибуття мене до м. Харкова 02.12.2025. Крім того, будь-яких повідомлень (листів, телефонних дзвінків, смс повідомлень, тощо) стосовно розгляду клопотання про відкладення розгляду справи з боку УПП в Харківській області не отримувала, ОСОБА_2 . Грєнковою А.М. не зв`язувався, про результати розгляду клопотання її ніхто ніяким чином не повідомив, що також є порушенням прав на захист. Такими діями відповідач порушив право особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, на захист, внаслідок чого порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Аналіз положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, в тому числі страхового полісу є неправомірними. 
Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 15.03.2019 року по справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 року по справі №161/7068/16-а. 
Як вважає інспектор поліції Скоромний С.В., підставою для зупинки транспортного засобу стало порушення вимог знаку 4.2. «Рух праворуч», відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, однак, відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за невиконання водієм вимог ПДР України (за невиконання вимог знаку 4.2.), яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови. 
Відеозаписи з нагрудних камер 01.11.2025 на місці події фіксували лише процедуру не розгляду справи по суті, а відкладення розгляду справи на інший час та дату та не пред`явлення водієм транспортного засобу страхового полісу, а докази невиконання водієм вимог знаку 4.2. «Рух праворуч» відео з нагрудних камер не містить. 
На продемонстрованому (на власному мобільному телефоні) 01.11.2025 поліцейським відеозаписі відсутнє зображення будь-якого знаку, проїзд на який я начебто порушила, а також відсутнє зображення самого водія, хто перебував за кермом у момент, начебто, порушення тобто на відео відсутній факт порушення мною Правил дорожнього руху. Одночасно з цим, пунктом 5 розділу II Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 №1026 передбачено безперервність відеозапису у ході виявлення і фіксації адміністративного правопорушення та проведення процесуальних дій. Обов`язок поліцейських здійснювати безперервний відеозапис виявлення, фіксації адміністративного правопорушення та проведення процесуальних дій є запорукою дотримання законності при вчиненні поліцейськими указаних дій, об`єктивності цих дій, усунення конфліктних та спірних питань, забезпечення судової справи належними та допустимими доказами, необхідних для розгляду справи. 
Проте, продемонстрований мені 01.11.2025 ОСОБА_3 відеозапис у вигляді окремих фрагментів не відповідає приписам пункту 5 розділу II вказаної вище Інструкції. Отже, відеозапис не є безперервним та складався з двох частин, у зв`язку з чим деякий проміжок часу автомобіль взагалі не було видно на відео. Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. 
Вважає, що оскільки правником поліції Скоромним С.В. не було доведено факту скоєння порушення Правил дорожнього руху, то і підстав для перевірки наявності страхового полісу також у поліцейського не було, що є грубим порушенням норм процесуального та матеріального права з боку ОСОБА_4 , що може свідчити про перевищення останнім своїх службових повноважень. 
Крім того зазначила, що оскаржувана постанова серії ЕНА № 6220373 від 25 листопада 2025 року отримана позивачем поштовою кореспонденцією (рекомендованим листом) - 28.11.2025, що підтверджується роздруківкою з сайту «УкрПошта» (штрих кодовий ідентифікатор R 06704 5872758). Частиною 1 ст. 120 КАС України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Оскільки постанова отримана 28.11.2025, останнім днем на подання позову є 08.12.2025 - понеділок, а якщо припустити, що останній день на оскарження припадає на 07.12.2025 - неділю (вихідний день), то у відповідності до ч. 6 ст. 120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день, тобто 08.12.2025 - понеділок. Враховуючи зазначене, строк оскарження постанови не є пропущеним.
Вказана позовна заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд».
Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 10 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення. Призначено судове засідання.
22 грудня 2025 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Пилипенко О.С., надійшло клопотання, відповідно до якого представник відповідача просила перенести розгляд справи призначений на 22.12.2025 о 13:30 на іншу дату з урахуванням часу необхідного для подання відзиву на позовну заяву з усіма наявними доказами по справі. Продовжити процесуальний строк на подання відзиву у відповідності до ст. 162 КАС України. 
Ухвалою суду від 22 грудня 2025 року клопотання представника відповідача Департаменту патрульної поліції - Пилипенко Ольги Олександрівни задоволено.
Продовжено відповідачу процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву до до 01.01.2026. 
Роз`яснено відповідачу, що у вказаний строк він має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України, і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 3 ст.162 КАС України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (надання) відзиву до суду.
Відкладено розгляд справи.
02 січня 2026 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, відповідно доя кого вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
01.11.2025 об 11 год. 22 хв. неподалік будинку 7 на майдані Свободи у місті Харкові працівниками патрульної поліції було виявлено транспортний засіб HYUNDAI TUCSON, реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій якого не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч» та здійснив рух прямо, що є порушенням пункту 8.4.г ПДР та об`єктивно вказувало на ознаки вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП. Тому вказаний транспортний засіб було зупинено на підставі частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». При перевірці документів командиром взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Скоромним Сергієм Владиславовичем (далі – інспектор) встановлено, що водієм виявилася Позивачка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на його вимогу не пред`явила полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Інспектором також було встановлено, що згідно з результатами перевірки чинності полісу внутрішнього страхування за базою даних Моторно (транспортного) страхового бюро України (далі – МТСБУ) поліс на транспортний засіб Н?UNDAI TUCSON, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не знайдено (Додаток 7). Зазначене є порушенням пункту 2.4 «а» ПДР та вказувало на вчинення Позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першої статті 126 КУпАП.
Позивачці в повному обсязі були роз`ясненні її права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтями 268, 287, 289, 307 та 308 КУпАП. При цьому Позивачка вирішила скористатися своїм правом та заявила інспектору письмове клопотання про перенесення розгляду справи (Додаток 2) у зв`язку із необхідністю скористатися правовою допомогою фахівця в галузі права. З метою реалізації прав Позивачки інспектор задовольнив клопотання Позивачки та назначив розгляд справи 25.11.2025 о 13 год. 00 хв. за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26, що підтверджується повідомленням про запрошення до підрозділу патрульної поліції (Додаток 3). Час та адресу було узгоджено між усіма учасниками справи. 24.11.2025 на електронну пошту управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі — УПП в Харківській області ДПП) від Позивачки надійшло клопотання про відкладення розгляду адміністративної справи за вх. № Г-1140 від 24.11.2025 (Додаток 4). В своєму рапорті від 24.11.2025 інспектор зазначив, що вказане клопотання буде розглянуто 25.11.2025 о 13 год. 00 хв. за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26 (Додаток 5). 25.11.2025 о 13 год. 00 хв. Позивачка до УПП в Харківській області ДПП за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26 не з`явилася, на неодноразові дзвінки за номером телефону НОМЕР_3 не відповідала. Клопотання Позивачки від 24.11.2025 за вх. № Г-1140 від 24.11.2025 (Додаток 4) було розглянуто інспектором та встановлено, що будь-яких фактичних доказів, що підтверджують поважність причини відсутності ОСОБА_5 надано не було. При цьому, Позивачка мала достатньо часу з 01.11.2025 до 25.11.2025 для реалізації права на захист і можливість скористатися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги. Враховуючи зазначене, інспектор 6 розцінив це клопотання як затягування розгляду справи, що є зловживання правом, тому прийняв рішення не задовольняти клопотання Позивачки. Тому інспектор провів розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП (Додаток 1 - Відео 2 (467639)).
За результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, інспектор, оцінивши всі докази (Додаток 1 - Відео 1 (Фіксація правопорушення), відомості результату перевірки чинності полісу внутрішнього страхування за базою даних МТСБУ (Додаток 7), встановив, що Позивачка 01.11.2025 об 11 год. 22 хв. неподалік будинку 7 на майдані Свободи у місті Харкові, порушила пункт 2.4 «а» ПДР, а саме, керуючи транспортним засобом HYUNDAI TUCSON, реєстраційний номер НОМЕР_4 , не виконала вимогу дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч» та здійснила рух прямо і не пред`явила полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що вказує на вчинення Позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП. Тому інспектором було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6220373 за частиною першою статті 126 КУпАП (Додаток 6) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень 00 копійок. При винесені цієї постанови, інспектор керувався положеннями ПДР, Законом України «Про дорожній рух», КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395. В постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне водієм, а тому інспектор діяв в межах своїх повноважень і не порушував норм матеріального та процесуального права. Аргументи, зазначені Позивачкою у позовній заяві, за своєю суттю спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності та не спростовують її вини.
Так, Позивачка не долучала до клопотання про відкладення розгляду справи за вх. № Г-1140 від 24.11.2025 будь-яких доказів, що підтверджують поважність причини її відсутності на розгляді справи. Більш того, Позивачка навіть до суду не надала належних доказів, оскільки надана копія частини квитка не дозволяє встановити зв`язок із об`єктивною неможливістю її прибуття 25.11.2025 на розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Тому, вважаємо за необхідне звернути увагу суду на те, що Позивачкою не було надано жодних доказів для спростування факту вчинення нею правопорушення. При цьому всі наявні докази на підтвердження факту вчинення Позивачкою адміністративного правопорушення.
Звертаємо увагу суду, що відео факту вчинення правопорушення з відеореєстратора 70mai, що встановлений в службовому автомобілі, та відео розгляду справи про адміністративне правопорушення від 25.11.2025, яке було зафіксоване на портативний відеореєстратор інспектора (серійний номер – 467639), посилання на які інспектор зазначив в пункті 7 постанови, надаємо до суду. 
Надати відеозапис з портативного відеореєстратора інспектора (серійний номер - 467878) на якому зафіксована подія від 01.11.2025 не має можливості, оскільки відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що затверджена Наказом № 1026 Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 встановлено строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів - 30 діб, отже зазначений відеозапис зберігався з 01.11.2025 по 01.12.2025 (включно), а про те, що Позивачка звернулася з позовною заявою про скасування постанови Відповідачу стало відомо лише 10.12.2025. 
Окрім цього зазначено, що для забезпечення достатності доказів представником Відповідача направлено запит від 19.12.2025 № 15391/41/14/02-2025- (Додаток 11) до комунального підприємства «ХАРКІВ-СИГНАЛ» Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради (далі – КП «ХАРКІВСИГНАЛ») щодо встановлення дорожнього знака 4.2 «Рух праворуч» на ділянці дороги неподалік будинку 7 на майдані Свободи у місті Харкові. Від КП «ХАРКІВ-СИГНАЛ» було отримано відповідь від 23.12.2025 № 666 (Додаток 12), де зазначено, що за адресою: місто Харків на перехресті вулиці Трінклера та майдану Свободи дійсно встановлено дорожній знак 4.2 «Рух праворуч».
Такий наслідок як визнання дій протиправними зазначена стаття не передбачає, тому вимога Позивачки про визнання дій інспектора протиправними е необгрунтованою і безпідставною. 
У зв`язку з вищезазначеним, вважаємо, що позовна заява ОСОБА_5 про скасування постанови про адміністративне правопорушення не підлягає задоволенню, оскільки постанова серії ЕНА № 6220373 від 25.11.2025 винесена відповідно до норм чинного законодавства.
07 січня 2026 року засобами поштового з`язку від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив. 
Позивач у повному обсязі заперечує проти доводів, викладениху відзиві з наступних підстав.
Зазначає, що ухвалою Новобаварського районного суд м. Харкова від 22.12.2025 у вказаній справі відповідачу судом надано строк до 01.01.2026 надіслати суду відзив на позовну, проте Відповідачем вимоги даної ухвали суду було порушено та відзив на позовну заяву надано до суду лише 02.01.2026, у зв`язкуз чим строк на подання відзиву з боку відповідача було пропущено без поважності причин його пропуску.
Відповідачем до відзиву на позовну заяву надано відео розгляду справи від 25.11.2025 (Додано відео (портативнирй реєстратор 467639), проте таке відео не може бути належним та допустимим доказом у справі, оскільки зі слів особисто старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , розгляд справи на відео відбувся умісяці лютому 2025 рокиеу листопаді ( 34 секунди по 45 секунду відео).
Позивач вважає, що відсутній склад правопорушення, а саме не доведено керування транспортним засобом саме позивачем. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою його об`єктивної сторони. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17 та від 29.04.2020 року по справі № 161/5372/17. На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем надано до суду цифровий файл з відеозаписом з відеореєстратора 70mai (Додаток 1 відео 1 до відзиву на позов), що встановлений в службовому автомобілі. Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
З відеозапису з відеореєстратора 70mai зафіксовано транспортний білого кольору, що проїхав, на цьому відеозапис закінчився. З наданого доказу не можливо встановити хто перебуває за кермом цього авто. Долучені представником відповідача відеофайли не містять відомостей про те, що позивач перебував за кермом транспортного засобу.
Як вважає інспектор поліції Скоромний С.В., підставою для зупинки транспортного засобу стало порушення вимог знаку 4.2. «Рух праворуч», відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, однак, відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за невиконання водієм вимог ПДР України (за невиконання вимог знаку 4.2.), яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови. 
На відео, доданому відповідачем до відзиву на позов, відсутнє зображення будь-якого знаку, проїзд на який позивач начебто порушив, а також відсутнє зображення самого водія, хто перебував за кермом у момент, начебто, порушення тобто на відео відсутній факт порушення Правил дорожнього руху.
В судове засідання позивач не з`явилась, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за відсутності позивача. 
Представник відповідача Пилипенко О.С. заперечувала проти задовлення позовних вимог та надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов.
Суд, вислухавши учасників, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А саме, відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях, а відповідно до п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.
Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).
Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Згідно з п.11 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Поліцейський, відповідно до ч.1 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. В свою чергу, інспектор є працівником Управління, тобто посадовою особою органів Національної поліції. Таким чином, інспектор має законні підстави здійснювати провадження у справі про адміністративне правопорушення та приймати рішення про застосування адміністративного стягнення за місцем його вчинення
Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП, оспорювання особою допущеного порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не покладає на уповноважену особу обов`язку зі складення протоколу про таке правопорушення.
Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з п. 1.10. ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Відповідно до п. 2.1. «а», «г» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат “Зелена картка” (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування “Зелена картка”;
Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як вбачається з копії постанови серії ЕНА № 6220373 від 25.11.2025 року 13:24:26, ком. взводу 2 взвод 1 рота 4 бат. Управління патрульної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Скоромний Сергій Владиславович, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на яку накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. В тексті постанови зазначені обставини правопорушення, а саме, що 01.11.2025 року 11:22:0 м. Харків, м-айдан Свободи 7 водій ОСОБА_1 керуючи тз Hyundai Tucson днз НОМЕР_5 не виконала вимогу дорожнього знаку 4.2. рух праворуч та здійснила рух праворуч та здійснила рух прямо і не пред`явила полісу ОСЦПВ власників наземних тз, чим порушив п.2.4.а ПДР України – керувавання ТЗ особою, не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документа на ТЗ а також поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальнсті власників тз. Додані рапорт поліцейського, інші матеріали справи клопотання, повідомлення запрошення, відеозапис з реєстратора 70маі, бодікамери 467878, 467639. В оскаржуваній постанові в графі про роз`яснення прав за ст.268 КУпАП строку оскарження за ст.289 КУпАП – не з`явилась. Копію постанови надіслано рекомендованим листом від 26.11.2025 (а.с. 12).
Позивачка заперечує факт керування транспортним засобом та вчинення неню адміністративного правопорушення, посилається на безпідставне притягнення ії до відповідальності. 
Як зазначила позивач, вона не мала змоги з`явитись 25листопада 2025 року до Управління патрульної поліції Харківської області для розгляду справи про адміністративне правопорушення, в зв`язку з чим 24.11.2025 подала клопотання про відкладання розгляду справи, в якому зазначила, що докази поважності причини відсутност 25.11.2025 у м. Харкові зможе надати після повернення з м.Одеси 02.12.2025 (а.с. 59-62).
Стосовно доводів сторони позивача відсутності складу правопорушення, а саме недоведення керування траспортним засобом та заперечень сторони відповідача з посиланням на докази, суд зазначає наступне.
Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою його об`єктивної сторони. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17 та від 29.04.2020 року по справі № 161/5372/17.
На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 126 КУпАП, відповідачем також надано до суду цифровий файл з відеозаписом з відеореєстратора 70mai, що встановлений в службовому автомобілі.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото – і кінозйомки, відеозапису, засобів фото – і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 524/1284/17, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом до спірних правовідносин.
З досліджених в судовому засіданні відеозапису з відеореєстратора 70mai зафіксовано транспортний засіб білого кольору «Hyundai Tucson» р.н. НОМЕР_1 в русі, який припаркувався. З наданого доказу не можливо встановити хто перебуває за кермом транспортного засобу днз НОМЕР_1 , окрім того на відео не зафіксовано дорожного знаку 4.2.
З відеозапису з бодікамери 467639, який заначено в постанові, вбачається відеозапис розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектрорм.. 
Зазначений у постанові відеозапис з бк 467878 представником відповідача надано не було.
Представник відповідача зазначила, не має можливості, оскільки відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що затверджена Наказом № 1026 Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 встановлено строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів - 30 діб.
Позивач в позові заперечував доведення факту вчинення позивачем правопорушення та зауважив, що інструкцією №1026 від 18.12.2018 регламентоване застосування поліцейськимим під час виконання службових обовязків відеореєстраторів та портативних відеореєстраторів.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення, зокрема поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень ; спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.
Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.
Строки та порядок зберігання матеріалів фото- і кінозйомки, відеозапису та результатів їх аналізу встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджена наказом Наказом МВС від 18.12.2018 № 1026, регулює застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.
У цій Інструкції терміни вживаються у таких значеннях:
автомобільна система технічних приладів і технічних засобів фото- і кінозйомки, відео-, аудіозапису - технічний комплекс, що встановлюється на службових транспортних засобах Національної поліції України, а саме автомобілях ситуаційних центрів, командно-штабних автомобілях, спеціальному автотранспорті для перевезення затриманих та взятих під варту осіб (далі - автомобільна система);
портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського;
Пунктами 4-6 розділу ІІ Інструкції визначено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.
Розділом VIII Інструкції визначено порядок порядок зберігання та видачі відеозаписів
Згідно п.п. 2,3 цього розділу, відеозаписи автомобільних та стаціонарних систем зберігаються на сервері у визначений виробником спосіб. Строк зберігання відеозаписів становить: 1) з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА,- 30 діб; 2) з автомобільної або стаціонарної системи залежно від технічних характеристик - не менше 30 діб; 3) у стаціонарних системах, які використовуються під час відбору кандидатів на службу до поліції,- 60 діб; 4) під час проведення поліцейськими навчальних занять та навчальних зборів зі службової підготовки - встановлюється керівником навчань.
Проте п.п. 4-6 визначено, що строк зберігання відеозаписів за рішенням керівника органу, підрозділу поліції може бути збільшено у разі використання їх у процесі здійснення оперативно-розшукової діяльності, у рамках розслідування кримінального провадження та/або в провадженнях у справах про адміністративні правопорушення, у разі фіксації надзвичайних подій за участю особового складу поліції, інших подій, якщо вони можуть бути використані в процесі службової діяльності органів, підрозділів поліції, під час проведення службових розслідувань.
Контроль за використанням технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснює відповідальна особа, за інформацією, отриманою з їх допомогою,- безпосередньо керівник органу, підрозділу поліції.
Дозвіл на копіювання та видачу відеозаписів надається відповідальній особі виключно за рішенням керівника цього органу, підрозділу поліції. Копіювання та видача відеозапису проводяться відповідальною особою на підставі відповідного письмового доручення керівника органу, підрозділу поліції або особи, яка виконує його обов`язки. У разі копіювання та видачі відеозапису робиться відмітка в Журналі обліку копіювання та видачі відеозаписів зі стаціонарної системи або в Журналі обліку.
Пуктом 9 цього розділу Інструкції визначено, що відеозаписи працівникам органу, підрозділу поліції видаються в тому вигляді, в якому вони були збережені на док-станції,- без коригування. Перегляд, аналіз відеозапису здійснюються працівником поліції, якому він виданий у встановленому цією Інструкцією порядку для виконання покладених на нього завдань в межах його повноважень.
Суд вважає, що визначення строків зберігання відеозаписів, не позбавляє уповноважену особа при розгляді справи вжити заходів для отримання їх копій, як доказ, для повного та всебічного розгляду справи.
Як встановлено, 01.11.2025 розгляд справи було відкладено на 25.11.2025, про що сповіщено ОСОБА_1 .
Згідно тексту оскаржуваної постанови, крім інших доказів зазначено відеозапис з приладу бк 467878, який на відміну від відеозапису з відеореєстратора, установленого у службовому транспортному засобі, не було додано до суду. 
Такми чином відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які фіксують в повній мірі факт вчинення позивачем правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Отже, адміністративне правопорушення – це вчинок, який має форму дії або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутні хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 “Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті”, за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Крім того, Верховний Суд в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Отже, відповідачем не доведено належними та допустимим доказами вчинення саме позивачем ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху України, керування саме позивачем транспортним засобом та не доведено, що позивач є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення.
Відповідно до статтей 251, 280 КУпАП відповідач повинен довести обставини, які визначаються ч.4 ст.126 КУпАП як підстави для притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, довести факт керування позивачем транспортним засобом у спірному випадку.
Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (поліцейським) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, що покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
Аналогічна правова позиція неодноразово викладена Верховним Судом у своїх постановах від 15.11.2018р. у справі №524/5536/17, від 30.05.2018р. у справі №337/3389/16 та від 17.07.2019р. у справі №295/3099/17.
Відповіно до с. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи . Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Водночас, належних та достатніх доказів на спростування вищенаведеного, відповідач не надав. З наданих доказів не можливо встановити, що ОСОБА_1  здійснювала керування траспортним засобом.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, суд дійшов висновку щодо не доведення відповідачем факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення від 25.11.2025 підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
Положенням частини 1 ст. 132 КАС України визначено, що судові витрати кладаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 139 КАС України, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 605,60 грн. (а.с. 1).
Керуючись ст.ст. 2, 3, 72, 77, 90, 139, 143, 229, 241-246, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6220373 від 25 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн..
Справу про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень – Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 40108646, адреса місцезнаходження юридичної особи: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3), на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шісот п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: Департамент патрульної поліції, ЄДРПОУ: 40108646, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3
Повне рішення складено 19.01.2026.

Суддя С.О. Рубіжний