Справа № 274/6533/25 Провадження № 2-о/0274/35/26  РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2026 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б., за участю секретаря судового засідання Павлюк-Жук А.В.,
заявниці ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бердичівська міська рада Житомирської області, про встановлення факту спільного проживання разом з спадкодавицею на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернулася до суду із указаною заявою, в якій просить суд встановити факт спільного проживання її з спадкодавицею ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1987 року в кв. АДРЕСА_1 , по день її смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 до часу відкриття спадщини.
В обгрунтування заяви вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2 . 
Заявниця проживала зі своєю матір`ю, ОСОБА_2 , однією сім`єю з 1987 року по день її смерті, у них був спільний бюджет, вели спільне господарство.
Після її смерті відкрилась спадщина на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 .
Приватний нотаріус Богатирчук А.М., своєю постановою від 25.08.2025 за № 549/02-31 відмовив заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері - ОСОБА_2 в зв`язку з відсутністю відомостей щодо реєстрації місця проживання матері. 
Інших спадкоємців, передбачених законом, у матері немає.
Заповіт спадкодавицею складено не було.
Свої постійне проживання разом із спадкодавицею з 1987 року по час її смерті підтверджується показами свідків.
Оскільки заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом остання змушена звернутись до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту спільного проживання із спадкодавицею на час відкриття спадщини, щоб в подальшому оформити спадщину після її смерті.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Ухвалою суду від 23.09.2025 відкрито окреме провадження у цій справі. 
03.11.2025 на адресу суду надійшли матеріали спадкової справи № 185/2025.
Заявниця в судовому засіданні підтримала заяву та просила її задовольнити. 
Заінтересована особа у заяві від 28.10.2025 просила розгляд справи проводити без участі її представника.
ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню.
За змістом ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст.ст. 1220-1221 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України).
Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За положеннями ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Зі змісту наведеної норми закону вбачається, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо на час смерті спадкодавця він проживав зі спадкодавцем саме постійно.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стаття 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження заявниці серії НОМЕР_1 , свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 .
Згідно Свідоцтва про право власності від 28.01.2002, квартира  АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого повторно серії НОМЕР_3 .
Заявниця зареєстрована у вказаній квартирі з 07.04.1979, що підтверджується витягом з реєстру Бердичівської територіальної громади № 2025/013293823.
Відповідно до відповіді Бердичівської міської ради Житомирської області від 14.07.2025 № 07-09/8080 відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 відсутні.
Зі змісту витребуваної судом копії матеріалів спадкової справи вбачається, що заявниця із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері звернулась до органів нотаріату 25.08.2025.
Постановою приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука А.М. від 25.08.2025 за № 549/02-31 відмовлено заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері - ОСОБА_2 в зв`язку з відсутністю відомостей щодо реєстрації місця проживання матері. 
В судовому засіданні заявниця допитана як свідок пояснила, що приблизно з 1987 забрала маму і вона була прописана 15 років. Квартира приватизована, у тому числі і на маму. За час проживання спільно вона з мамою вели господарство, мали спільний бюджет. Поховання спадкодавиці здійснювала вона з чоловіком за адресою своєї реєстрації.
Свідок ОСОБА_7 , сусідка заявниці, повідомила, що пам`ятає ОСОБА_8 , яка проживала разом з донькою ОСОБА_9 у квартирі  АДРЕСА_1 . З якого часу не пам`ятає. При її пам`яті проживали разом, обставин спільного проживання не знає.
Свідок ОСОБА_10 , сусідка, повідомила що з 1987 заявниця і її мама проживали разом до смерті останньої, вели спільне господарство, заявниця здійснила поховання матері.
Згідно положень ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.
Статтею 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
У даній справі належні та достатні докази прийняття заявницею спадщини шляхом постійного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини відсутні.

Заявниця посилається на те, що постійно проживала з матір`ю, доглядала її та вела з нею спільне господарство, однак доказів на підтвердження таких обставин суду не надано.
Доказів здійснення поховання померлої заявницею суду також не надано.
Лише покази свідків не можуть бути достатнім доказом постійного проживання заявниці зі своєю матір`ю на час відкриття спадщини.
За вказаного у задоволенні заяви суд відмовляє.
Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви  ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бердичівська міська рада Житомирської області, про встановлення факту спільного проживання разом з спадкодавицею на час відкриття спадщини- відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,  адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Заінтересована особа: Бердичівська міська рада Житомирської області, адреса: пл. Центральна, 1, м. Бердичів, Житомирська область, 13300, ЄДРПОУ 13576960.
Повний текст рішення виготовлено 03.02.2026.

Суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА