Справа № 149/2658/25
Провадження № 22-ц/801/109/2026
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року	Справа № 149/2658/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),
суддів: Голоти Л. О., Рибчинський В.П., 
за участю секретаря Ходакової М.Г.
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15 жовтня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Гончарук-Аліфанової О.Ю., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей, –
в с т а н о в и в:
21 серпня 2025 року ОСОБА_1 в особі адвоката Поворознюка Б. М. звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину. Зазначила, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей — доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із нею, а відповідач сплачує на їх утримання аліменти. В травні - червні 2025 року доньці ОСОБА_3 та сину ОСОБА_4 було надано стоматологічну медичну допомогу та проведено лікування зубів у медичному центрі “BRIGHT dentistry” на загальну суму 57 500 грн. Вищевказані стоматологічні послуги було оплачено особисто нею . Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовився відшкодувати позивачу половину вартості лікування дітей, представник позивача просив стягнути із відповідача на користь позивача 28 750 грн додаткових витрат на дітей та 2 000 грн витрат, понесених на професійну правову допомогу.
Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15 жовтня 2025 року позов задоволено частково , стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дітей  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 23 450 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині задоволених судом вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю. Зазначає, що під час ухвалення судом оскаржуваного рішення мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи та наявним доказам у справі, порушення норм матеріального і процесуального права ,що потягло за собою ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення. Зокрема, суд не звернув уваги на відсутність доказів  точності діагнозу та необхідності лікування ,ортодонтичне лікування не відноситься до тяжких хвороб, що потребують додаткових витрат на лікування. Також суд не врахував можливість відшкодування відповідачем додаткових витрат, враховуючи його матеріальний стан , сплату ним аліментів і наявність інших утриманців у новій сім`ї.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду в оскаржуваній частині вищевказаним вимогам відповідає.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом , рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02 грудня 2021 року, що набрало законної сили 04 січня 2022 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.
Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..
На підставі судового рішення ОСОБА_2 з сплачує аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу і виконує аліментний обов`язок належним чином у встановленому розмірі ,що підтверджується наданими квитанціями. 
У травні- червні 2025 року неповнолітнім дітям ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було надано стоматологічну допомогу у медичному центрі «BRIGHT dentistry» у місті Вінниці .
З актів виконаних медичним центром робіт від 18 травня, 21 травня та 17 червня 2025 року вбачається повний перелік, обсяг і вартість стоматологічних та ортодонтичних послуг, наданих дітям сторін , на загальну суму 57 500 грн, що підтверджується квитанціями про здійснення позивачкою їх оплати , а отже ці докази є належними , допустимими ,достовірними доказами для підтвердження обставин ,що мають значення для справи .
Разом із тим, із наданих фотокопій електронного листування між сторонами вбачається, що ОСОБА_2 відмовився добровільно компенсувати позивачці додаткові витрати на лікування у вигляді половини вартості витрат на лікування зубів дітей.
Ухвалюючи рішення у справі про часткове задоволення позовних вимог і стягнення половини додаткових витрат на дітей з відповідача, суд виходив із того, що зазначені позивачкою та реально понесені нею витрати на медичні стоматологічні послуги ,зумовлені станом здоров`я дітей ,підтверджені актами виконаних робіт, довідками ,фіскальними чеками ,являються обгрунтованими та підпадають під ознаки додаткових витрат у розумінні частини першої статті 185 СК України .Відтак, з врахуванням ненадання жодною із сторін доказів свого матеріального стану, наявності на утриманні відповідача двох неповнолітніх дітей дійшов висновку про те, що понесені позивачкою витрати на лікування дітей підлягають частковому відшкодуванню їх батьком.
Колегія суддів вважає, що суд правильно встановив обставини справи, які перевірив в порядку ст. 89 ЦПК України, вірно визначив спірні правовідносини і правові норми .що їх регулюють і дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позову та необхідність відшкодування батьком половини витрачених матір`ю коштів на безпосередньо надану стоматологічну медичну допомогу їх дітям.
Доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду , встановленим обставинам справи та наявним доказам, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного. 
Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

У засіданні апеляційного суду позивач пояснила, що їх з відповідачем діти мають спадкову проблему з неправильним прикусом ,а тому обоє потребували своєчасного ортодонтичного лікування, зокрема, встановлення специфічних апаратів для виправлення недоліків - Hirex, Marco Rossa і це лікування необхідно було провести вчасно, тому вона сама їх оплатила. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що зазначені витрати є необхідними ,так як зумовлені станом здоров`я дітей та підпадають під ознаки додаткових витрат у розумінні частини першої статті 185 СК України.
При цьому апеляційний суд виходить з положень статті 141 Сімейного кодексу України, відповідно до якої мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а також статті 8 ЗУ «Про охорону дитинства», яка покладає на батьків обов`язок забезпечити належні умови для збереження здоров`я та розвитку дитини.
Визначаючи розмір участі відповідача у додаткових витратах, суд обґрунтовано врахував положення частини другої статті 185 СК України, відповідно до яких такий розмір визначається судом з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до статті 81 ЦПК України саме сторони зобов`язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Необхідність специфічного лікування вбачається із документів, що підтверджують діагнози дітей , зокрема, довідок з медичних карток ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та актів виконаних робіт по проведеному лікуванню, що включало в себе застосування загального наркозу, хірургічного лікування у вигляді френулопластики , відновлення зубів під коронки, виготовлення та встановлення дітям апаратів Hirex, Marco Rossa.
Колегія суддів вважає, що суд вірно оцінив докази обставин надання дітям необхідної медичної допомоги і те, що витрати позивача на безпосереднє стоматологічне лікування дітей підтверджені належними, допустимими і достовірними доказами, а тому вірно відніс вказані витрати до додаткових витрат, що підлягають розподілу між батьками у рівних частках і , встановивши їх вартість та, врахувавши ненадання обома батьками доказів про свій матеріальний стан і наявність у відповідача двох неповнолітніх дітей ,обгрунтовано дійшов висновку про стягнення половини їх вартості з батька дітей ,за мінусом витрат на медикаментозний сон та консультацію перед його застосуванням, медична необхідність якого не доведена .
При цьому колегія враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19, згідно яких додаткові витрати на дитину, зумовлені особливими обставинами у розумінні статті 185 Сімейного кодексу України, можуть бути стягнуті судом як у вигляді одноразової грошової суми, так і шляхом встановлення періодичних платежів, за умови належного підтвердження їх фактичного понесення та необхідності. Зазначені правові висновки узгоджуються з установленими у цій справі обставинами та підтверджують правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування дітей.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про неврахування судом обставин, що мають значення для справи ,як то : сімейного стану відповідача, наявності на його утриманні інших дітей, а також попередню добровільну участь відповідача у відшкодуванні витрат на лікування дітей , не заслуговують на увагу, оскільки суд ці обставини врахував і вірно визначив його можливість відшкодувати половину фактично понесених позивачем і необхідних для лікування витрат.
Інші доводи скарги також правильні висновки суду не спростовують .
За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд ухвалив рішення без порушень норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення не вбачається.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення ,а рішення суду – без змін.
Керуючись ст. ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, 
Постановив :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15 жовтня 2025 року в частині задоволених позовних вимог, - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач 
С. Г. Копаничук 

судді: Л. О. Голота

В. П. Рибчинський