П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року 
м. Рівне

Справа № 572/3399/24
Провадження № 22-ц/4815/1487/25

Головуючий у Сарненському районному суді
Рівненської області: суддя Довгий І.І.
Рішення суду першої інстанції проголошено 
(повним текстом) у м. Сарни Рівненської області 
о 12 год. 30 хв. 17 лютого 2025 року 

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Хилевич С.В.
судді: Ковальчук Н.М., Гордійчук С.О.
секретар судового засідання: Пиляй І.С.

за участі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 17 лютого 2025 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; про встановлення факту перебування на утриманні сина у період з 07 квітня 2016 року по 10 червня 2024 року і постійного спільного проживання,
в с т а н о в и в :
У серпні 2024 року в суд звернувся ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту перебування на утриманні сина – ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця Збройних Сил України, у період з 07 квітня 2016 року по 10 червня 2024 року і постійного спільного проживання. Заінтересованими особами до участі у справі залучено Військову частину НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . 
Мотивуючи заяву, вказувалося, що  ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_6 , який зник безвісти 10 червня 2024 року на північній околиці с. Сокіл Покровського району Донецької області.  
Він є особою пенсійного віку та членом сім`ї  зниклого безвісти військовослужбовця, в зв`язку з чим неодноразово звертався до Військової частини НОМЕР_1 з проханням надати соціальні пільги  та гарантії як члену родини зниклого безвісти та провести виплату частини грошового забезпечення, що належить йому як особі, яка перебувала на утриманні зниклого військовослужбовця. Проте йому було роз`яснено, що він має звернутись до суду для встановлення відповідного юридичного факту.
Зауважував, що встановлення факту проживання і перебування на утриманні загиблого сина необхідне для реалізації права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, у зв`язку зі смертю військовослужбовця, який був годувальником.
Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 17 лютого 2025 року заяву задоволено.
Встановлено факт перебування ОСОБА_1 у період із 07 квітня 2016 року по 10 червня 2024 року на утриманні сина – ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця Збройних Сил України, (Військова частина НОМЕР_1 ), що зник безвісти 10 червня 2024 року на північній околиці с. Сокіл Покровського району Донецької області та факт спільного проживання.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7 , вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що полягало у порушенні норм процесуального права та фактично - у невідповідності висновків суду обставинам справи і незастосуванні норм матеріального права, просить його скасувати та залишити позов без задоволення.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначалося про її необізнаність із датою, часом та місцем розгляду справи, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є порушенням одного з основних принципів цивільного судочинства – принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом.
Не погоджувалася із висновком суду про встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_6 протягом часу із 07 квітня 2016 року по 10 червня 2024 року та їх постійного спільного проживання. Так, при зверненні до суду із заявою ОСОБА_1 умисно не вказав про те, що його син з 03 травня 2022 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із нею. При цьому від шлюбних відносин вони мають дитину.
На момент одруження ОСОБА_6 проходив військову службу у Національній гвардії України, після чого був переведений до військової частини, пункт дислокації якої знаходився у АДРЕСА_1 .
Вважає, що грошового утримання, яке виплачувалося ОСОБА_6 , сім`ї вистачало лише на місяць, а тому будь-якої матеріальної допомоги він своїм батькам не надавав і не міг надавати. Розмір пенсії кожного з його батьків складав у межах 15 000 гривень у місяць, що підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.
Звертає увагу, що ОСОБА_1 не надав жодних відомостей про доходи свого сина з 2016 року по день його смерті, про сплачений єдиний соціальний внесок за цей період, не представив документів про те, що син, перебуваючи на службі у Збройних Силах України з 2022 року, щомісяця після отримання заробітку частину її перераховував батькові як утриманцю.
На її думку, для встановлення факту перебування особи на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця, що є необхідним для отримання разової грошової допомоги, має значення з`ясування перебування особи на повному утриманні померлого військовослужбовця або одержання від нього допомоги, яка була для нього постійним та основним джерелом засобів до існування, що суперечить обставинам справи.
З огляду на наведене судом не враховано і пункти 4, 7 постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" у редакції, що діяла станом на 10 червня 2024 року.
У поданому відзиві ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
Згідно зі ст.ст. 263, 367 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості заяви ОСОБА_1 , оскільки матеріалами справи з`ясовано, що він перебував на утриманні свого сина - ОСОБА_6 , якого було мобілізовано до лав Збройних Сил України, та який обліковується як такий, що зник безвісти.
Факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , має для нього юридичне значення, а саме для реалізації права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
З викладених міркувань заяву ОСОБА_1 задоволено.
Проте з такими висновками погодитися не можна. 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , яке видане 19 липня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Сарненського районного управління юстиції Рівненської області.
Відповідно до сповіщення №5930 від 13.06.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 сповістив ОСОБА_2 про те, що її син - ОСОБА_6 під час бойового завдання зник безвісти 10 червня 2024 року на північній околиці с. Сокіл Покровського району Донецької області.
Актом у складі комісії Кам`яно-Случанського старостинського округу Сарненського району Рівненської області від 15 липня 2024 року №2-104 стверджено про обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 , який проживає в с. Кам`яне - Случанське  Сарненського району Рівненської області в складі сім`ї: дружина - ОСОБА_2 , сестра - ОСОБА_8 . Під час обстеження встановлено, що мати ОСОБА_9 є інвалідом, тому для ведення господарства ОСОБА_6 постійно приїжджав допомагати батькам під час відпусток та вихідних. Зі слів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , допомагав їм як фізично, так і фінансово.  
Довідкою Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 03 липня 2024 року №2359 підтверджено, що ОСОБА_2 дійсно знаходилася на утриманні сина – ОСОБА_6 до 10 червня 2024 року.
Довідкою Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 03 липня 2024 року №2360 підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно знаходився на утриманні сина – ОСОБА_6 до 10 червня 2024 року.
Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії  України своїм листом від 30.07.2024 повідомила ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на їх звернення про виплату грошового забезпечення, додаткової винагороди у зв`язку із тим, що син зник безвісти, що у наданих ними заявах відсутні документи про їх перебування на  утриманні ОСОБА_6 (рішення суду, що підтверджує даний факт). Тому відсутні підстави для здійснення таких виплат.
З довідки про доходи №1874898330886812, виданої ОСОБА_1 , видно, що він перебуває на обліку в Сарненському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області і отримує пенсію за віком. За період січень-червень 2024 розмір щомісячної пенсії становив 15 428,64 гривень.
Витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, встановлено, що ОСОБА_6   набув статусу зниклого безвісти 26 червня 2024 року.
Витягом №3098 від 11 липня 2024 року про зареєстрованих осіб у житловому будинку АДРЕСА_1 стверджується, що у зазначеному будинку зареєстровані ОСОБА_12 та ОСОБА_6 .
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12024181200000484 вбачається факт внесення відомостей про зникнення 10 червня 2024 року безвісти ОСОБА_6 
17 липня 2024 року до командира Військової частини НОМЕР_1 звернулася ОСОБА_3 з заявою про виплату їй грошового забезпечення, додаткової винагороди, що належали до виплати її чоловіку - ОСОБА_6 , якого оголошено безвісти зниклим від 11 червня 2024 року. 
Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим 03 травня 2022 року Сарненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів), встановлено, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 03 травня 2022 року зареєстровано шлюб.
Рішенням Сарненського районного суду від 10 квітня 2024 року у справі №572/4924/23 ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_13 про розірвання шлюбу, тобто шлюбні відносини між ними не припинено.
З довідки Сарненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України видно, що розмір пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2025 року разом надбавками становить 3 641,23 гривень.
Згідно зі ст.ст. 19, 293, 315 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів для існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно врахувати, що за загальним правилом право на пенсію вразі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.
З урахуванням цих обставин та вимог закону суд попередньої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заяви ОСОБА_1 , а тому її задоволено з огляду на доведеність того, що заявник перебував на утриманні свого сина - ОСОБА_6 . 
При цьому суд послався на те, що факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , має для нього юридичне значення, адже спрямований на реалізацію права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Між тим, ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_6 , який зник безвісти 10 червня 2024 року на північній околиці с. Сокіл Покровського району Донецької області. Шлюбу між ними до дня зникнення безвісти ОСОБА_6 припинено не було. При цьому від шлюбних відносин вони мають малолітню дитину – сина ОСОБА_14 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Згідно із абз. першим ст. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі;
Особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та іншими актами законодавства України.
Відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 3, ст. 161 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" дія цього Закону поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках.
До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:
діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;
вдова (вдівець);
батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);
внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);
жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;
інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Норми пунктів 4, 7 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884 (в редакції, що діяла станом на 10 червня 2024 року), вказують, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). 
Виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку, а в разі її (його) відсутності – повнолітнім дітям, які проживають разом із нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства – незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.
Приходячи до переконання про часткове задоволення апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник та існує спір з приводу виплат грошового забезпечення ОСОБА_6 як особі, яка зникла безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби.
Так, згідно із ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
У постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 591/134/22 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право (постанова Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19).
У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів за наявності певних умов. А саме, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить - виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.
Тож справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Подібні висновки зробив Верховний Суд у постановах від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.
Оскільки між ОСОБА_1 , як батьком ОСОБА_6 , і ОСОБА_3 , як дружиною ОСОБА_6 , існують спірні правовідносини, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні та встановлення факту спільного проживання слід залишити без розгляду.
Щодо аргументів відзиву про те, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 носив формальний характер та не створював реальних сімейно-подружніх наслідків, то вони є необґрунтованими, адже ОСОБА_3 de jure є дружиною ОСОБА_6 . 
При цьому сама по собі та обставина, що у провадженні Сарненського районного суду Рівненської області знаходиться справа №572/477/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів, жодним чином не свідчить припинення подружніх відносин між ними – як на тому наполягає заявник. 
Тому не заслуговують на увагу і твердження про те, що на час пред`явлення зазначеного позову вони проживали окремо, а ОСОБА_6 її не утримував. 
Необґрунтованими є доводи ОСОБА_1 про необхідність застосування висновку, зробленого у постановах Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №757/5296/18 і від 05 вересня 2019 року у справі №212/1055/18-ц. Поготів, ці аргументи також безпосередньо свідчать про існування між ОСОБА_3 та ним спору. 
Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio – дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. 
Підставою для скасування оскаржуваного рішення відповідно до ч. 4 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України є існування між учасниками справи в порядку окремого провадження спору про право.
Керуючись ст.ст. 315, 374, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 17 лютого 2025 року скасувати.
Залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; про встановлення факту перебування на утриманні сина у період з 07 квітня 2016 року по 10 червня 2024 року і постійного спільного проживання.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                        С.В. Хилевич

Судді:                                                                        Н.М.Ковальчук

С.О.Гордійчук