Справа № 615/3014/25
Провадження № 2-а/615/43/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року          м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді – Токмакової А.П.,
секретар судового засідання – Клименко Н.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Валки Харківської області адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,
за участі позивача –  ОСОБА_1 ,

встановив:

11.12.2025 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить: скасувати постанову №869/2862-п від 02.12.2025, якою до нього застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП; стягнути з відповідача на його користь витрати зі сплати судового збору.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що з оскаржуваною постановою не згоден, вважає протиправними дії відповідача з розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення через неповне з`ясування обставин справи та не доведення його вини. 
Підтвердив, що перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , є колишнім військовослужбовцем, має статус учасника бойових дій. До лав ЗСУ вступив добровольцем, адже його громадянський обов`язок захищати Батьківщину, не чекав на примусову мобілізацію. 21.05.2025 звільнений з військової служби у запас через сімейні обставини - перебування на утриманні трьох неповнолітніх дітей.
Після звільнення з військової служби прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де перевірили документи, сказали, що все добре, написав заяву про відстрочку до досягнення найстаршою дитиною 18 років. Одночасно повідомив про фактичне місце проживання в с. Литвинівка та надав акт обстеження сумісного місця проживання.
Наполягає, що умислу порушувати законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію не мав, не ухилявся від РТЦК, неодноразово з`являвся на виклики. 
Дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстровані та проживають батьки. Але фактично разом із дружиною та дітьми більше 16 років проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про що повідомив РТЦК. Разом з тим, листи на його ім`я за місцем реєстрації отримують батьки, які – пенсіонери, постійно знаходяться вдома, та передають йому. Проте листа з повісткою від РТЦК батьки не отримували зовсім і не відмовлялись від його отримання.
Наразі працевлаштований не офіційно, проходить стажування, займається перевезенням вантажів. Під час відрядження, прямуючи з м. Київ, 26.11.2025 зупинили на блок посту в с-ще Чутове, де повідомили, що він знаходиться в розшуку з причини неявки до РТЦК. Того ж дня близько 16:40 самостійно приїхав до РТЦК, де відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення. Але надані пояснення не прийняті до уваги. Як зрозумів, всі пояснення і докази будуть взяті до уваги при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення. Однак, при винесенні оскаржуваної постанови жодні його пояснення не взяті до уваги. 
Вважає, що протокол не містить будь-яких відміток про долучення до нього матеріалів, доказів, окрім відмітки Укрпошти. При винесенні оскаржуваної постанови начальник РТЦК не зазначив належні та допустимі докази, передбачені ст.251 КУпАП, які отримані та оцінені у встановленому законом порядку, на яких ґрунтується висновок про доведеність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, належним чином не мотивував свого висновку про винуватість позивача, що є порушенням вимог ст.7,245,252,280,283 КУпАП. 
Після виконання вимог ст.171 КАС України на підставі ухвали суду від 15.12.2025 відкрито провадження у адміністративній справі, судовий розгляд проведено згідно вимог ст.268,269,286 КАС. 
23.12.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача Ємельяненко І.О. просить відмовити в задоволенні позовних вимог. 
Підтвердила, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На адресу зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 направлено повістку №5278416 про його виклик до РТЦК на 07.11.2025 о 10:00 для уточнення даних, сформовану за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка надіслана через відділення Укрпошти рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення. Ця повістка повернута до РТЦК із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Вважає, що доводи позивача щодо повідомлення фактичної адреси проживання не відповідають дійсності, оскільки за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів адреса проживання ОСОБА_1 значиться по АДРЕСА_1 . 
Оскільки ОСОБА_1 вважається оповіщеним належним чином щодо прибуття до РТЦК, за викликом не з`явився, про причини не прибуття не повідомив, 19.11.2025 подано звернення №Е3934655 до ВП №1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області щодо його доставлення, як такого, що вчинив адміністративне правопорушення за ст.210-1 КУпАП. 
26.11.2025 ОСОБА_1 супроводжено до РТЦК, того ж дня відносно нього складено протокол №869/6435-п про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП у присутності ОСОБА_1 , якого ознайомлено з правами та обов`язками відповідно до ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а також повідомлено про дату, час та місце розгляду справи. Зі змістом протоколу позивач ознайомлений, надав пояснення, другий примірник протоколу отримав під особистий підпис.
02.12.2025 на розгляд справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 прибув, будь-яких клопотань та заяв не заявляв, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 за наявними матеріалами розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та виніс постанову №869/2862-п за ч.3 ст.210-1 КУпАП, згідно з якою його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 17 000 грн. Постанову про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 отримав під особистий підпис.
Наполягає, що ОСОБА_1 допустив порушення правових норм, передбачених п.21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 №560, абз.8 ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Тому оскаржувану постанову вважає обґрунтованою та правомірною, винесеною з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягає скасуванню.
Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.159 КАС України порядку сторони не скористалися.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить задовольнити, посилаючись на викладені у позові обставини. 
Додатково пояснив, що у військовому квитку вклеїли штрих-код, чого на час звільнення з військової служби, зі слів працівників РТЦК, було достатньо, щоб дізнатися дані про особу та наявність у нього відстрочки. З 23.05.2025 жодного разу не викликався, під час перевірки на блок постах зауважень не було. Наголосив, що до РТЦК пішов сам на наступний день, після того, як дізнався, що перебуває в розшуку. В цей же день 26.11.2025 зняли з розшуку в резерві та роз`яснили, що відстрочку потрібно оформляти в ЦНАПі, але штраф за порушення військового обліку випишуть. В ЦНАПі подав заяву про відстрочку 27.11.2025. Наполягав, що повістка про виклик до РТЦК до батьків не приходила, так як вони весь час перебувають вдома. Як працює поштове відділення та поштар, не знає, але місцезнаходження поряд з батьками. На пошті не надали інформацію, чи взагалі приходила до них поштарка та коли. Не ухилявся, не знав про виклик. 
Представник відповідача Ємельяненко І.О. у відзиві на позов просить розгляд справи проводити за відсутності представника РТЦК. 
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст.205 КАС України). 
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25.10.2025 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів сформована повістка №5278416, адресована на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , якою його запрошено з`явитися 07.11.2025 о 10:00 до РТЦК для уточнення даних за адресою: АДРЕСА_3 .
Суд звертає увагу, що рішенням позачергової ХХХІХ сесії Валківської міської ради VІІІ скликання перейменовані об`єкти топоніміки у м. Валки, зокрема, вул. 1 Травня перейменовано на вул. Свободи. Враховуючи вимоги ч.3 ст.78 КАС ці обставини, визнані судом загальновідомими, та не потребують доказування.
В копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №0505390803200, адресованого на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 , відсутня позначка «Повістка ТЦК» та «Вручити особисто». 
Відправником та отримувачем значиться Валківська міська рада. 
Дата подання 24.10.2025, тобто ще до формування повістки, хоча в опису вкладення до №0505390803200 на ім`я ОСОБА_1 найменування вкладення значиться «повістка». 
Суд приймає до уваги, що повістка може бути відправлена лише будучи сформованою у передбаченому законом порядку, тобто лише після 25.10.2025, а не навпаки.
Згідно трекінгу Укрпошти, відправлення №0505390803200 прийняте поштовим відділенням 24.10.2025, повернуто відправнику (одержувач відсутній за вказаною адресою) – 31.10.2025.
Свідок ОСОБА_2 – батько позивача пояснив, що син дійсно фактично проживає в с. Литвинівка з 2010 року разом з дружиною та дітьми, але за можливості допомагають йому, цікавляться життям родини. Помилково упустили порядок подачі заяви про відстрочку через юридичну необізнаність. Наполягав, що ніяких повісток від РТЦК не отримував. Поштова скринька знаходиться на видному місці, має розріз внизу, з якого видно у разі вкидання листа. Раніше поштарка приходила додому, поки лист не віддасть особисто в руки, зараз давно вже не бачив її. Газети ніхто не виписує, можливо має який графік. Після отримання постанови з`ясовував у поштарки, чому так трапилося, на що та відповіла, що підсунула маленьку бумажку під кришку, тому може втратилась, що вона не винувата. Після цього випадку поштарка приносила судову повістку, постукала в двері будинку, взяла номер телефону, щоб більше таких випадків не було. Зауважив, що будівля пошти знаходиться не далеко від місця проживання. 
Оцінивши досліджені безпосередньо в судовому засіданні докази в сукупності, суд вважає, що повістка про виклик до РТЦК сформована 25.10.2025 та подана до поштового відділення 24.10.2025 із зазначенням відправником та отримувачем Валківської міської ради, надає сумніви у дотриманні уповноваженими особами процедури вручення та за відсутності доказів особистого вручення військовозобов`язаному фактично унеможливлює виконання її вимог.
Суд погоджується із твердженням позивача про наявність поважних причин неявки до РТЦК за повісткою через відсутність належних та допустимих доказів про її вручення.
26.11.2025 офіцером ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 відносно  ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №869/6435 за ч.3 ст.210-1 КУпАП, за яким 26.11.2025 о 17:00 в м. Валки, у період дії правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 та ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в порядку, визначеному п.7 ч.1 ст.8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», при перевірці документів в РТЦК у громадянина  ОСОБА_1 встановлено факт порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, неявка за викликом у строк 07.11.2025 о 10:00, зазначений у повістці №5278416 від 25.10.2025, яка надіслана через відділення Укрпошти рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання для уточнення даних до РТЦК.
Зі змісту протоколу, за п.41 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 №560,  ОСОБА_1 належним чином оповіщений, але за викликом згідно з повісткою до РТЦК на визначений час і дату не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, тому подано звернення РТЦК №Е3934655 від 19.11.2025 до ВП №1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області про доставку  ОСОБА_1 , як такого, що вчинив адміністративне правопорушення за ст.210-1 КУпАП. 
26.11.2025 о 17:00  ОСОБА_1 доставлений ВП №1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області до РТЦК. 
За протоколом про адміністративне правопорушення, бездіяльністю  ОСОБА_1  порушив вимоги абз.2 ч.1, абз.8 ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. 
ОСОБА_1  роз`яснено зміст ст.63 Конституції України, права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП. Повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 12:00 02.12.2025 в приміщенні РТЦК. До протоколу додано копії: повістки, поштового відправлення №0505390803200. Другий примірник протоколу отримав 26.11.2025, про що свідчить його особистий підпис, що в судовому засіданні не оспорював. 
Заперечив вручення за адресою зареєстрованого місця проживання повістки №5278416 від 25.10.2025, в тому числі працівниками відділення Укрпошти, а також, що був доставлений до РТЦК працівниками ВП №1, так як з`явився самостійно за повідомленням поліцейських с-ще Чутове. 
02.12.2025 т.в.о. начальником РТЦК Маслак В.Ю. на підставі протоколу про адміністративне правопорушення №869/6435 від 26.11.2025 винесено постанову №869/2862-п про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, який своїми діями порушив вимоги абз.2 ст.17 ЗУ «Про оборону України», абз.2 ч.1, абз.8 ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Цією постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. 
Разом з тим, доказів щодо наявності повноважень у т.в.о. начальника РТЦК Маслака В.Ю. суду не надано, що свідчить про винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно позивача не уповноваженою особою.
За даними військового квитка серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 звільнений в запас з 21.05.2025 на підставі пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 ЗУ «Про ВО і ВС» (за сімейними обставинами). Перебуває на військовому обліку РТЦК з 23.05.2025. Є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 . 
Із витягу з Резерв+, ОСОБА_1 має відстрочку до ІНФОРМАЦІЯ_5 , наявний номер мобільного телефону, електронна пошта, адреса проживання: АДРЕСА_1 , дата уточнення даних 26.11.2025. 
В судовому засіданні позивач завірив, що помилково вважав, що має відстрочку до повноліття старшої дитини, результатами розгляду заяви, поданої 21.05.2025, не цікавився. Весь час після звільнення з військової служби з травня 2025 року працює водієм фури, їздить по всій території України. На блокпостах постійно зупиняють працівники поліції, перевіряють документи, але жодного разу не заперечували щодо наявності у нього відстрочки. 
Згідно акту обстеження сумісного місця проживання №28 від 25.05.2025, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживає – АДРЕСА_2 . Має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з якими проживає наразі, зі слів на неповнолітнього сина від першого шлюбу сплачує аліменти. 
Наявність на утриманні у позивача трьох неповнолітніх дітей підтверджується свідоцтвами про народження. 
Не дивлячись на те, що ОСОБА_1 заперечував проти викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, у постанові не надано оцінку доказам, тим самим не спростовано його пояснення. 
Під час судового розгляду скарги, відповідачем також не надано належних та допустимих доказів вручення позивачу повістки про виклик до РТЦК на 25.10.2025. 
За ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП). 
Ст.245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
За змістом ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Ст.280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Суд відзначає, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.
КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.
Ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За ст.1 ЗУ «Про оборону» особливий період – період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу. 
Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який діє на даний час.
Порядок організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів затверджено Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487.
Відповідно до п.1 цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).
Згідно п.47 Порядку у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки (додаток 13, для призовників - додаток 17 до Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 р. № 352) щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані:
- видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки у визначені ним строки, та надіслати копію наказу (розпорядження) у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки;
- вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки (за наявністю);
- письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні;
- забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки.
Зазначений порядок містить форму повістки (додаток 11) та розпорядження (додаток 13), як вказано у п. 47 наказ (розпорядження).
Всупереч вказаним нормам відповідачем не прийнято до уваги, що позивачу належним чином повістка не вручена, факт його відмови від отримання повістки не зафіксовано, тим самим не доведено правомірність оскаржуваного рішення та наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст.72 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
В силу ч.1 ст.77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є не доведення відповідачем належними та допустимими доказами факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, з урахуванням встановлених КАС завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити адміністративний позов шляхом скасування рішень суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.
Ч.1 ст.132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, оскільки позов ОСОБА_1 , який не є суб`єктом владних повноважень, задоволено, сплачений ним судовий збір у розмірі 605,60 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись ст.71,160-163 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Позов  ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
Постанову №869/2862-п від 02.12.2025, винесену т.в.о. начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. – скасувати. 
Справу про адміністративне правопорушення про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП – закрити. 
Стягнути на користь  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн., за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          А.П. Токмакова