ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2026 року
м. Київ
справа № 990/280/24
провадження № 11-353заі25
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Кривенди О. В.,
суддів Банаська О. О., Білоконь О. В., Воробйової І. А., Гімона М. М., Губської О. А., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Мартєва С. Ю., Пількова К. М., Погрібного С. О., Стефанів Н. С., Стрелець Т. Г., Ткача І. В., Шевцової Н. В.
розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вищої ради правосуддя на рішенняКасаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 серпня 2025 року (судді Коваленко Н. В., Рибачук А. І., Стародуб О. П., Берназюк Я. О., Бевзенко В. М.) у справі № 990/280/24 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії та
ВСТАНОВИЛА:
1. У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, Рада) щодо прийняття рішення за зверненням зборів суддів Окружного адміністративного суду міста Києва (далі - ОАСК) від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24;
- зобов`язати ВРП розглянути по суті звернення зборів суддів ОАСК від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24.
2. На обґрунтування позову зазначав, що ВРП як колегіальний орган відповідно до закону діє у пленарному складі, якщо інше не встановлено законом, а результатом розгляду питань, віднесених законом до її компетенції, є рішення, ухвалення якого здійснюється колегіально.
3. Позивач вважав, що за результатом розгляду поданого ним до ВРП звернення стосовно повідомлення фактів порушення гарантій незалежності суддів та підриву авторитету правосуддя Рада була зобов`язана прийняте відповідне колегіальне рішення, однак таких дій не вчинила й усупереч вимогам закону надала підписану Головою Ради відповідь у формі листа.
4. На думку ОСОБА_1 , порушені у зверненні зборів суддів ОАСК питання віднесені до повноважень відповідача та до сфери його компетенції на підставі норм статті 3 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VІІІ «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VІІІ), у зв`язку із чим та з урахуванням відсутності прийнятого ВРП рішення за результатом розгляду такого питання наявні підстави стверджувати про допущення цим органом протиправної бездіяльності. Така бездіяльність відповідача порушує права та інтереси ОСОБА_1 у частині правомірних (легітимних) очікувань щодо розгляду направленого ним до Ради звернення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, шляхом прийняття відповідного правомірного рішення.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
5. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням від 27 серпня 2025 року позов задовольнив.
6. Визнав протиправною бездіяльність ВРП щодо неприйняття рішення за зверненням зборів суддів ОАСК від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24.
7. Зобов`язав ВРП розглянути по суті звернення зборів суддів ОАСК від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24 у порядку, встановленому главою 24 розділу ІІ Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням ВРП від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Регламент), та відповідно до повноважень ВРП, закріплених у пункті 7 частини першої статті 131 Конституції України, пункті 9 частини першої статті 3, статтях 73, 74 Закону № 1798-VІІІ.
8. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що звернення зборів суддів ОАСК від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24 за підписом голови вказаного суду ОСОБА_1 подане належним суб`єктом, який має право на подання такого документа в порядку статей 73, 74 Закону № 1798-VІІІ, адже за приписами підпункту 24.1 пункту 24 глави 24 розділу ІІ Регламенту питання про необхідність вжиття заходів з метою забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя Рада розглядає за зверненнями, зокрема, судів.
9. Суд першої інстанції встановив, що у зверненні суддів ОАСК від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24 за підписом голови цього суду ОСОБА_1 чітко висловлюється аргумент про те, що зазначені дії та бездіяльність Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія) як державного колегіального органу суддівського врядування підривають авторитет судової влади, не спрямовані на забезпечення прозорого, неупередженого, згідно з вимогами чинного законодавства проведення кваліфікаційного оцінювання. Покликаючись на наявність у ВРП повноважень вживати заходи щодо забезпечення авторитету правосуддя та незалежності суддів, у тому числі шляхом внесення подання до відповідних органів чи посадових осіб про виявлення та притягнення до встановленої законом відповідальності осіб, які вчинили дію або допустили бездіяльність, що порушує гарантії незалежності суддів або підриває авторитет правосуддя, голова ОАСК ОСОБА_1 просив ВРП перевірити викладені у зверненні факти порушення вимог чинного законодавства ВККС та внести до цього органу відповідне подання.
10. З огляду на ці обставини суд першої інстанції дійшов висновку, що подане до ВРП звернення зборів суддів ОАСК від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24 за підписом голови цього суду ОСОБА_1 за своїм змістом та вимогами відповідало ознакам зверненням суддів про необхідність вжиття заходів з метою забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя у розумінні абзацу першого підпункту 24.1 пункту 24 глави 24 розділу ІІ Регламенту, у зв`язку із чим його належало розглянути у порядку, встановленому главою 24 розділу ІІ Регламенту та відповідно до повноважень Ради, закріплених у пункті 7 частини першої статті 131 Конституції України, пункті 9 частини першої статті 3, статтях 73, 74 Закону № 1798-VІІІ.
11. Проте ВРП не врахувала фактичного змісту та вимог отриманого листа (звернення) зборів суддів ОАСК від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24, помилково віднесла його до звернення у розумінні Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» та усупереч наведеним вище вимогам законодавства розглянула його в порядку вказаного Закону, надавши відповідь на такий лист за підписом Голови ВРП.
12. У спірних правовідносинах ВРП, не врахувавши змісту звернення суддів ОАСК та викладених у ньому вимог, не здійснила передбачених законодавством обов`язкових дій щодо його розгляду за відсутності об`єктивних перешкод для цього. Тому, як зазначив суд першої інстанції, ВРП не дотрималася передбаченої законом процедури розгляду звернення зборів суддів ОАСК від 24 липня 2024 року
№ 03-18/9650/24 та порушила права позивача.
Короткий зміст та обґрунтування заявлених в апеляційній скарзі вимог
13. Не погодившись із цим судовим рішенням, ВРП звернулася з апеляційною скаргою, у якій зазначила, що вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а отже, таким, що підлягає скасуванню.
14. Зазначає, що ВРП не може втручатись у здійснення ВККС дискреційних повноважень, зокрема, щодо проведення кваліфікаційного оцінювання на відповідність судді займаній посаді. Це підтверджується, серед іншого, постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 9901/60/21.
15. Посилається на те, що звернення голови ОАСК ОСОБА_1 з проханням перевірити викладені в ньому факти щодо порушення ВККС вимог чинного законодавства та внести до ВККС відповідне подання було розглянуто. Голові ОАСК ОСОБА_1 направлено відповідь від 31 липня 2024 року № 23557/0/9-24 за підписом Голови ВРП Усика Г. І. з відповідними роз`ясненнями.
16. Наголошує, що дії ВРП відповідають критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а незгода позивача з відповіддю не свідчить про порушення ВРП законодавства України.
17. Звертає ВРП увагу на те, що в рішенні суду немає жодного обґрунтування того, яким чином оскаржувана бездіяльність ВРП порушила особисті права чи індивідуальні інтереси позивача. Натомість у його основу покладено аргументи щодо захисту «авторитету правосуддя» та «колективних інтересів зборів суддів ОАСК». Отже, як зазначає Рада, відбулася підміна належного суб`єкта звернення: замість захисту індивідуального права фізичної особи, що є основою адміністративного судочинства, суд першої інстанції фактично розширив сферу адміністративного судочинства на захист інституційних інтересів органу суддівського самоврядування - зборів суддів ОАСК, які мали б вирішуватися в іншому порядку, зокрема через механізми суддівського самоврядування, а не через індивідуальний позов.
18. Якщо дотримуватися підходів, викладених у судовому рішенні, то будь-який адміністративний недолік - від затримки з фінансуванням до помилок у роботі автоматизованої системи документообігу - можна буде трактувати як підставу для застосування екстраординарних заходів реагування, передбачених статтею 73 Закону № 1798-VІІІ, що не відповідає її меті.
19. Мовить про те, що звернення зборів суддів ОАСК є колективною скаргою на якість та організацію роботи іншого органу суддівського врядування. Таке звернення не містить відомостей про тиск, вплив чи втручання у діяльність конкретного судді чи суду саме при здійсненні правосуддя, що є ключовим критерієм для застосування спеціальної процедури за статтею 73 Закону № 1798-VІІІ.
20. Вважає, що суд першої інстанції, визначаючи порядок розгляду звернення на власний розсуд, помилково дійшов висновку, що звернення зборів суддів ОАСК є повідомленням про загрозу незалежності правосуддя у розумінні статті 73 Закону № 1798-VІІІ.
21. Натомість, як вказує Рада, вона належним чином розглянула колективне звернення суддів ОАСК та не допустила протиправної бездіяльності. У відповіді, зокрема, зазначалося, що рішення ВККС, ухвалені за результатами кваліфікаційного оцінювання, можуть бути оскаржені виключно з підстав, визначених Законом № 1402-VІІІ, та в порядку, встановленому КАС України.
22. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.
Позиція інших учасників справи
23. Позивач ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Рух апеляційної скарги
24. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 02 жовтня 2025 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ВРПна рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 серпня 2025 року, а ухвалою від 13 листопада 2025 року призначила справу до розгляду в порядку письмового провадження на 11 грудня 2025 року. Однак 11 грудня 2025 року розгляд справи відкладено на 22 січня 2026 року.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції
25. 23 липня 2024 року були проведені збори суддів ОАСК, якими вирішено, зокрема: уповноважити голову суду ОСОБА_1 звернутися зі зверненнями до ВРП, Ради суддів України та ВККС для перевірки фактів порушення вимог чинного законодавства України членами Комісії та надання їм правової оцінки.
26. На виконання рішення зборів суддів ОАСК від 23 липня 2024 року Голові ВРП Усику Г. І. було направлено звернення від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24 за підписом голови ОАСК ОСОБА_1 
27. У цьому зверненні повідомлялось про порушення, які, на думку заявника, були допущені в межах процедури кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді суддів, у тому числі й суддів ОАСК.
28. Заявник стверджував, що тестові запитання для іспиту не відповідали вимогам Порядку проведення іспиту та Методики встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання, затверджених рішенням ВККС від 04 листопада 2016 року № 144/зп-16 (далі - Порядок № 144/зп-16), і не були приведені у відповідність на підставі відповідних клопотань суддів стосовно усунення цих недоліків, однак ВККС усупереч вимогам затверджених нею ж власних актів спробувала провести іспит 09 липня 2024 року, проігнорувавши при цьому запити суддів щодо розширення переліку дозволених матеріалів на використання рішень Конституційного Суду України під час виконання практичних завдань.
29. Автор звернення також вважав, що 09 липня 2024 року відбулося незаконне втручання в роботу Системи автоматизації робочих процесів Комісії, а приміщення, у якому проводився іспит, не відповідало вимогам, які висуваються до таких об`єктів, як укриття / сховище, захисна споруда, яка могла б забезпечити розміщення десятків осіб з дотриманням безпечних умов для їх життя та здоров`я, не відповідало санітарним нормам і правилам.
30.  ОСОБА_1 наголошував і на тому, що ВККС на порушення норм законодавства, використовувала та продовжує використовувати у своїй діяльності систему захисту інформації інформаційно-комунікаційної системи без атестату відповідності.
31. Вважаючи, що зазначені вище дії та бездіяльність ВККС як державного колегіального органу суддівського врядування підривають авторитет судової влади, не спрямовані на забезпечення прозорого, неупередженого і проведеного з дотриманням вимог законодавства кваліфікаційного оцінювання, а також покликаючись на наявність у відповідача повноважень на вжиття заходів щодо забезпечення авторитету правосуддя та незалежності суддів, ОСОБА_1 просив ВРП перевірити викладені вище факти порушення Комісією вимог чинного законодавства та внести до цього органу відповідне подання.
32. Згадане звернення направлено до ВРП електронним листом з темою «Звернення на виконання рішення зборів суддів ОАСК» та зареєстровано Управлінням документального забезпечення Ради 24 липня 2024 року за вх. № 9854/0/8-24.
33. Наявні у справі копії реєстраційно-контрольної картки та розписок в отриманні документа засвідчують, що зверненню зборів суддів ОАСК від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24 присвоєно реєстраційний тип документа - звернення, вид звернення - звернення, соц. стан - питання на дії (бездіяльність) ВККС.
34. Вказане звернення було передане на розгляд Голові ВРП для накладення резолюції та визначення виконавця.
35. На виконання резолюції Голови ВРП звернення ОАСК було передане управлінням документального забезпечення ВРП до управління суддівської кар`єри, дисциплінарної відповідальності та незалежності суддів (як головному виконавцю) та правовому управлінню (як співвиконавцю) для опрацювання. Крім того, відповідач зазначав, що цей же документ був направлений членам ВРП для ознайомлення.
36. Проєкт відповіді на звернення підготовлений управлінням суддівської кар`єри, дисциплінарної відповідальності та незалежності суддів і завізований виконавцем - головним спеціалістом відділу з питань суддівської кар`єри цього управління, заступником начальника управління - завідувачем відділу з питань суддівської кар`єри, співвиконавцем документа - начальником правового управління, працівником, відповідальним за виконання документа, керівником секретаріату ВРП.
37. Проєкт відповіді на звернення був роздрукований на бланку ВРП та переданий на підпис Голові ВРП.
38. 31 липня 2024 року Голова ВРП Григорій Усик підписав лист-відповідь № 23557/0/9-24 на звернення зборів суддів ОАСК від 24 липня 2024 року
№ 03-18/9650/24.
39. У зазначеному вище листі заявнику роз`яснено право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності ВККС у межах процедури проведення кваліфікаційного оцінювання на відповідність судді займаній посаді та порядок такого оскарження.
40. Зауважено, що такі повноваження Комісії є дискреційними і ВРП не має права втручатись у їх здійснення, а також повідомлено, що забезпечення належних умов діяльності ВККС віднесено законом до повноважень Державної судової адміністрації України.
41. Вважаючи, що ВРП допустила протиправну бездіяльність, оскільки не здійснила належного розгляду поданого до неї звернення за визначеною у законодавстві процедурою й не прийняла у колегіальному складі жодного з передбаченого законом рішення за результатом такого розгляду, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.
Позиція Великої Палати Верховного Суду
42. Надаючи оцінку викладеним в апеляційній скарзі доводам щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного відповідачем рішення суду першої інстанції, Велика Палата Верховного Суду керується таким.
43. Правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України; вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється; суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права; для захисту професійних інтересів суддів та вирішення питань внутрішньої діяльності судів відповідно до закону діє суддівське самоврядування (статті 124, 126, 129, 1301 Конституції України).
44. Закон України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
45. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (частина перша статті 6 Закону № 1402-VIII).
46. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом (частина третя статті 6 Закону № 1402-VIII).
47. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні утримуватися від заяв та дій, що можуть підірвати незалежність судової влади (частина четверта статті 6 Закону № 1402-VIII).
48. Для захисту професійних інтересів суддів та вирішення питань внутрішньої діяльності судів відповідно Закону № 1402-VIII діє суддівське самоврядування. (частина п`ята статті 6 Закону № 1402-VIII).
49. Відповідно до частин першої - четвертої, шостої статті 48 Закону № 1402-VIII суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.
50. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
51. Суддя не зобов`язаний давати жодних пояснень щодо суті справ, які перебувають у його провадженні, крім випадків, установлених законом.
52. Суддя зобов`язаний звернутися з повідомленням про втручання в його діяльність як судді щодо здійснення правосуддя до ВРП та до Генерального прокурора.
53. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.
54. Відповідно до статті 131 Конституції України в Україні діє ВРП, яка, здійснює повноваження, визначені Конституцією та законами України.
55. Згідно із частиною першою статті 2 Закону № 1798-VIII статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП визначаються Конституцією України, цим Законом та Законом № 1402-VIII.
56. Стаття 1 Закону № 1798-VIII встановлює, що ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.
57. Повноваження ВРП визначені статтею 3 цього Закону, відповідно до пункту 9 частини першої якої ВРП вживає заходів щодо забезпечення авторитету правосуддя та незалежності суддів.
58. За частиною першою статті 73 Закону № 1798-VIII ВРП з метою забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя: 1) веде і оприлюднює на своєму офіційному вебсайті реєстр повідомлень суддів про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя, проводить перевірку таких повідомлень, оприлюднює результати та ухвалює відповідні рішення; 2) вносить до відповідних органів чи посадових осіб подання про виявлення та притягнення до встановленої законом відповідальності осіб, якими вчинено дії або допущено бездіяльність, що порушує гарантії незалежності суддів або підриває авторитет правосуддя; 3) вносить на розгляд зборів відповідного суду подання про звільнення судді з адміністративної посади в разі невиконання ним рішення ВРП; 4) ухвалює та оприлюднює публічні заяви і звернення; 5) звертається до суб`єктів права законодавчої ініціативи, органів, які уповноважені приймати правові акти, із пропозиціями щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя; 6) звертається до прокуратури та органів правопорядку щодо надання інформації про розкриття та розслідування злочинів, вчинених щодо суду, суддів, членів їх сімей, працівників апаратів судів, злочинів проти правосуддя, вчинених суддями, працівниками апарату суду; 7) готує у співпраці з органами суддівського самоврядування, іншими органами та установами системи правосуддя, громадськими об`єднаннями і оприлюднює щорічну доповідь про стан забезпечення незалежності суддів в Україні; 8) вживає інших заходів, які є необхідними для забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя.
59. Рада вживає заходів, що визначені у частині першій цієї статті, з власної ініціативи, за зверненням судді, судів, органів та установ системи правосуддя (частина друга).
60. Повідомлення судді про втручання в діяльність щодо здійснення правосуддя іншим суддею розглядається в порядку, визначеному цим Законом для розгляду дисциплінарної скарги (частина третя).
61. ВРП співпрацює з Радою суддів України, Громадською радою доброчесності, громадськими об`єднаннями, відповідними органами інших держав, міжнародними організаціями та їхніми органами щодо розроблення та впровадження заходів забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя (частина четверта).
62. Відповідно до статті 74 Закону № 1798-VIII подання ВРП з питань, визначених пунктами 2, 3 частини першої статті 73 цього Закону, є обов`язковим для розгляду відповідним органом чи посадовою особою протягом десяти днів після його отримання, якщо інший строк не встановлено законом.
63. Про рішення, ухвалене за результатами розгляду подання ВРП, та вжиті заходи відповідний орган чи посадова особа зобов`язані невідкладно (але не більше ніж протягом трьох днів) повідомити ВРП.
64. У разі необхідності здійснення довготривалих заходів ВРП має право у поданні вимагати від відповідного органу чи посадової особи щомісяця інформувати ВРП про вжиті заходи та досягнуті результати.
65. Нерозгляд або несвоєчасний розгляд подання ВРП, ненадання або несвоєчасне надання відповіді на подання мають наслідком відповідальність, установлену законом.
66. Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 1798-VIII ВРП затверджує регламент Ради, положення якого регулюють процедурні питання здійснення нею повноважень.
67. Рішенням від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 Рада затвердила Регламент (зі змінами). 
68. Зокрема, глава 24 розділу ІІ Регламенту містить такі норми щодо вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя.
69. Питання про необхідність вжиття заходів з метою забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя Рада розглядає за зверненнями суддів, судів, органів та установ системи правосуддя, а також із власної ініціативи (абзац перший підпункту 24.1 пункту 24 глави 24 розділу ІІ).
70. Повідомлення про втручання в діяльність суддів щодо здійснення правосуддя подаються до Ради в письмовій (паперовій або електронній) формі.
71. Отримавши повідомлення, член Ради здійснює підготовку його до розгляду. Під час підготовки до розгляду повідомлення член Ради проводить перевірку з метою встановлення (підтвердження) фактів втручання в діяльність судді, а також дій, що несуть загрозу незалежності суддів та авторитету правосуддя (абзаци перший, четвертий підпункту 24.3 пункту 24 глави 24 розділу ІІ).
72. За результатами перевірки член Ради складає висновок, який має містити:
стислий виклад обставин, зазначених у повідомленні;
обставини, встановлені під час перевірки;
висновок про те, чи можуть відомості, викладені в повідомленні та встановлені під час перевірки, свідчити про втручання в діяльність судді під час здійснення правосуддя або що такі відомості несуть загрозу незалежності суддів та авторитету правосуддя;
пропозицію про необхідність вжиття заходів з метою забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя з визначенням виду заходу, передбаченого статтею 73 Закону.
73. Якщо член Ради пропонує вжити інших заходів, необхідних для забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя (пункт 8 частини першої статті 73 Закону), у висновку має бути зазначено перелік таких заходів та спосіб їх реалізації (підпункт 24.4 пункту 24 глави 24 розділу ІІ).
74. Якщо під час підготовки питання до розгляду загрозу незалежності суддів та авторитету правосуддя усунуто, а наслідки дій (бездіяльності), зазначені у пунктах 1-3 частини першої статті 73 Закону № 1798-VIII, не викликають необхідності вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя, член Ради складає висновок про відсутність підстав для вжиття таких заходів.
75. Висновок члена Ради про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя затверджується рішенням Ради (підпункт 24.5 пункту 24 глави 24 розділу ІІ).
76. Підготовка заходів загального характеру здійснюється за дорученням Голови Ради її членами, структурними підрозділами секретаріату Ради. За рішенням Ради для підготовки заходів загального характеру можуть створюватися тимчасові або постійні робочі групи із членів Ради та працівників секретаріату Ради.
77. Розгляд на засіданні Ради питання про вжиття заходів загального характеру починається доповіддю Голови Ради або за його дорученням - члена Ради.
78. Рада розглядає питання про вжиття заходів загального характеру та за результатами розгляду ухвалює рішення в порядку, встановленому Законом і Регламентом.
79. Повний текст рішення оприлюднюється на офіційному вебсайті Ради не пізніше ніж на сьомий день із дня його ухвалення та на офіційному вебпорталі судової влади України (підпункти 24.9 - 24.12 пункту 24 глави 24 розділу ІІ Регламенту).
80. Суд першої інстанції правильно зазначив, що аналіз норм статті 73 Закону № 1798-VIII та відповідних положень пункту 24 глави 24 розділу ІІ Регламенту дає підстави вважати, що передбачені ними повноваження Ради як колегіального органу реалізуються нею з метою реагування на факти, які несуть загрозу авторитету правосуддя та/або підривають його, спрямовані на усунення обставин, що це спричинили, та наслідків, які настали або можуть настати внаслідок дії таких обставин.
81. Забезпечуючи конституційні гарантії незалежності суддів та авторитету правосуддя, законодавець вказав, що у суддів та ВРП виникає обов`язок щодо вчинення певних дій, зокрема, у суддів у разі виникнення певних обставин, які вказують на вчинення певними органами або особами дій чи допущення бездіяльності, що порушують гарантії незалежності суддів або підривають авторитет правосуддя, - звернутися до ВРП із відповідним зверненням, а у ВРП - розглянути таке звернення у встановленому законом порядку та ухвалити відповідне рішення, в якому погодитися або не погодитися з доводами, викладеними в такому зверненні.
82. У разі якщо Рада погоджується з викладеними у зверненні доводами, то вибирає один із видів заходів, які є необхідними для забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя, зокрема вносить до відповідних органів чи посадових осіб подання про виявлення та притягнення до встановленої законом відповідальності осіб, які вчинили дії або допустили бездіяльність, що порушує гарантії незалежності суддів або підриває авторитет правосуддя.
83. Підставою для вжиття Радою зазначених вище заходів є, зокрема, встановлення (підтвердження) фактів вчинення дій або допущення бездіяльності, що порушує гарантії незалежності суддів або підриває авторитет правосуддя.
84. Однак, якщо зазначені у зверненні відомості не можуть свідчити про порушення гарантій незалежності суддів або підрив авторитету правосуддя, підстав для вчинення Радою дій щодо застосування відповідних заходів немає.
85. Отже, реалізація ВРП передбачених статтями 73, 74 Закону № 1798-VIII повноважень можлива лише на підставі тих звернень, які подані належними суб`єктами й у яких наведено відповідні обставини, факти, які, на думку заявника, становлять або можуть становити загрозу авторитету правосуддя та/або підривають його, містять вимоги, які узгоджуються з такими повноваженнями Ради й, відповідно, потребують реагування саме у спосіб, передбачений згаданими вище нормами та пунктом 24 глави 24 розділу ІІ Регламенту ВРП, і не можуть бути усунені іншим шляхом.
86. Велика Палата Верховного Суду констатує, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що звернення зборів суддів ОАСК від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24 за підписом голови цього суду ОСОБА_1 подане належним суб`єктом, який має право на подання такого документа в порядку, передбаченому статтями 73, 74 Закону № 1798-VIII та приписами підпункту 24.1 пункту 24 глави 24 розділу ІІ Регламенту, згідно з якими питання про необхідність вжиття заходів з метою забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя Рада розглядає за зверненнями, зокрема, судів.
87. Також суд першої інстанції слушно звернув увагу на те, що авторитет правосуддя є конституційною цінністю (стаття 34 Конституції України) і предметом постійного суспільного інтересу.
88. У Висновках Консультативної ради європейських суддів (далі - КРЄС) № 3 (2002, пункти 30, 33) та № 18 (2015, пункт 41) стверджується, що кожен суддя несе відповідальність за сприяння та захист судової незалежності, яка функціонує не лише як конституційна гарантія для судді, але й накладає на суддів етичний та/або юридичний обов`язок зберігати цю незалежність і виступати на захист верховенства права та незалежності суду, коли ці фундаментальні цінності опиняються під загрозою. Це поширюється як на питання внутрішньої, так і зовнішньої незалежності.
89. У пунктах 60, 61 Висновку КРЄС № 25 (2022) передбачено: якщо судова незалежність або здатність судової влади виконувати свою конституційну роль знаходяться під загрозою або зазнають нападу, судова влада має бути стійкою та відважно захищати свою позицію.
90. Оскільки обов`язок захищати випливає з незалежності судової влади, він стосується кожного судді. Коли суддя робить такі заяви не лише від свого власного імені, але й від імені судової ради, асоціації суддів чи іншого представницького органу судової влади, захист, який надається цьому судді, буде посилений.
91. Для того щоб авторитет правосуддя було реально захищено, право на звернення до компетентних органів, а за потреби - до суду з відповідними позовами мають органи суддівського врядування та самоврядування, суддівські асоціації, суди та судді. Їх юридична заінтересованість як передумова звернення до суду полягає у прагненні забезпечити авторитет правосуддя та судової влади.
92. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 24 Закону № 1402-VIII голова місцевого суду, зокрема, забезпечує виконання рішень зборів суддів місцевого суду.
93. У Висновку № 19 (2016) КРЄС звертала увагу на роль голів судів. Визначала, що повсякчасно головним завданням голів судів має бути захист незалежності та безсторонності суддів та суду в цілому (пункт 7). Голови судів діють як охоронці незалежності, безсторонності та ефективності суду і мають самі поважати внутрішню незалежність суддів у їхніх судах (пункт 13).
94. Сторони у цій адміністративній справі не заперечують, а наявні в ній матеріали підтверджують, що позивач ОСОБА_1 є головою ОАСК та у спірних правовідносинах він діяв на виконання рішення загальних зборів суддів цього суду, які уповноважили його звернутися зі зверненнями, зокрема до ВРП, для перевірки фактів порушення вимог чинного законодавства України членами, у тому числі ВККС, та надати їм правову оцінку в межах повноважень органів, яким таке звернення адресоване.
95. Зміст надісланого до ВРП звернення суддів ОАСК засвідчує, що в ньому повідомлялось про порушення, на думку заявника, вимог законодавства ВККС під час підготовки та проведення цим органом оцінювання на відповідність займаній посаді судді та кваліфікаційного оцінювання у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення.
96. Зокрема, зазначалось, що ВККС під час підготовки та проведення оцінювання на відповідність займаній посаді судді та кваліфікаційного оцінювання у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення не вжила заходів щодо розробки та затвердження тестових запитань відповідно до Порядку № 144/зп-16 та не відклала у зв`язку із цим іспит, а також не забезпечила безпечних умов перебування учасників іспиту з огляду на ракетні обстріли та воєнний стан в Україні,  намагалася провести іспит за відсутності атестата відповідності системи захисту інформації.
97. Як установив суд першої інстанції та видно з матеріалів справи, у зверненні від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24 за підписом голови ОАСК ОСОБА_1 чітко висловлюється аргумент про те, що зазначені дії та бездіяльність ВККС як державного колегіального органу суддівського врядування підривають авторитет судової влади, не спрямовані на забезпечення прозорого, неупередженого, згідно з вимогами чинного законодавства проведення кваліфікаційного оцінювання.
98. Покликаючись на наявність у ВРП повноважень вживати заходів щодо забезпечення авторитету правосуддя та незалежності суддів, у тому числі шляхом внесення подання до відповідних органів чи посадових осіб про виявлення та притягнення до встановленої законом відповідальності осіб, якими вчинена дія або допущена бездіяльність, що порушує гарантії незалежності суддів або підриває авторитет правосуддя, голова ОАСК ОСОБА_1 просив ВРП перевірити викладені у зверненні факти порушення вимог чинного законодавства ВККС та внести до цього органу відповідне подання.
99. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що подане до ВРП звернення зборів суддів ОАСК від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24 за підписом голови цього суду ОСОБА_1 за своїм змістом та вимогами відповідає ознакам зверненням суддів про необхідність вжиття заходів з метою забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя у розумінні абзацу першого підпункту 24.1 пункту 24 глави 24 розділу ІІ Регламенту, у зв`язку із чим його належало розглянути в порядку, встановленому главою 24 розділу ІІ Регламенту, та відповідно до повноважень Ради, закріплених у пункті 7 частини першої статті 131 Конституції України, пункті 9 частини першої статті 3, статтях 73, 74 Закону № 1798-VIII.
100. Отже, зазначене звернення підлягало автоматизованому розподілу між членами Ради, а член ВРП, визначений таким розподілом, мав підготувати його до розгляду, що передбачало перевірку з метою встановлення (підтвердження) фактів вчинення дій або допущення бездіяльності, що порушує гарантії незалежності суддів або підриває авторитет правосуддя (абзац четвертий підпункту 24.3 пункту 24 глави 24 розділу ІІ Регламенту).
101. У разі встановлення за результатами такої перевірки відсутності необхідності вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя член Ради складає висновок про відсутність підстав для вжиття таких заходів, який підлягає затвердженню рішенням Ради як колегіальним органом у пленарному складі, а якщо член Ради під час проведення попередньої перевірки чи підготовки до розгляду дисциплінарної справи або іншого питання виявляє факти, які свідчать про загрозу незалежності судді чи авторитету правосуддя, він має право ініціювати перед ВРП розгляд питання про вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя.
102. Проте ВРП не врахувала фактичного змісту та вимог отриманого листа (звернення) зборів суддів ОАСК від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24, помилково віднесла його до звернення в розумінні Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» й усупереч вищенаведеним вимогам законодавства розглянула його в порядку цього Закону, надавши відповідь на такий лист за підписом Голови ВРП.
103. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду не може не погодитися з тим, що у спірних правовідносинах ВРП не врахувала змісту звернення суддів ОАСК від 24 липня 2024 року № 03-18/9650/24 та викладених у ньому вимог та не здійснила передбачених законодавством обов`язкових дій щодо його розгляду.
104. Доводи відповідача про те, що суд першої інстанції підмінив поняття, кваліфікувавши як протиправну бездіяльність не відсутність реакції ВРП, а обрання нею не тієї форми реагування, є безпідставними.
105. Так, суд першої інстанції щодо цього слушно послався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 08 вересня 2022 року у справі № 9901/276/19 (провадження № 11-1171заі19), згідно з якою протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. 
106. Оцінивши обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів, наведених відповідачем в апеляційній скарзі, Велика Палата Верховного Суду висновує, що суд першої інстанції при розгляді цієї справи повно та всебічно встановив обставини справи, що мають значення для її вирішення, і дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.
Висновки за результатами розгляду скарги
107. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
108. На підставі частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
109. Оскільки суд першої інстанції розглянув справу з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, то апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 243, 266, 311, 315, 316, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА :
1. Апеляційну скаргу Вищої ради правосуддя залишити без задоволення.
2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 серпня 2025 року у справі № 990/280/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач О. В. Кривенда 
Судді:  О. О. Банасько С. Ю. Мартєв 
О. В. Білоконь К. М. Пільков
І. А. Воробйова С. О. Погрібний
М. М. Гімон Н. С. Стефанів
О. А. Губська Т. Г. Стрелець
А. А. Ємець І. В. Ткач
Л. Ю. Кишакевич Н. В. Шевцова 
В. В. Король