Справа № 560/16312/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

03 лютого 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить суд :
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 , з 17.09.2023 року по 23.06.2025 року грошового забезпечення без урахування розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, 01.01.2024 та на 01.01.2025 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії та щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеної до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування, на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я за період з 02.04.2024 року по 19.05.2025 року включно;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити мені, ОСОБА_1 , з 17.09.2023 року по 23.06.2025 року грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, 01.01.2024 та на 01.01.2025 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, одноразової грошової допомоги при звільненні, премії за особистий внесок у загальні результати служби, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористану основну та додаткову відпустку, з урахуванням виплачених сум та з урахуванням індексації грошового забезпечення, та зробити перерахунок у зв`язку з цим усіх інших отриманих виплат під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 ; та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошове забезпечення та додаткову винагороду, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеної до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я за період з 02.04.2024 року по 19.05.2025 року включно.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено позивачу грошове забезпечення з 17.09.2023 року по 23.06.2025 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023, 01.01.2024 та 01.01.2025 відповідно, та не виплачено в повному розмірі додаткову винагороду відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 02.04.2024 року по 19.05.2025 року включно.
Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовної заяви відмовити повністю. Зазначає, що для обчислення грошового забезпечення з 20.05.2023 Кабінетом Міністрів України встановлено фіксовану суму – 1762 грн. Також, позивач отримав додаткову винагороду за час стаціонарного лікування в розмірі 80000 грн. пропорційно дням перебування на лікуванні (з 02.04.2024 по 11.04.2024, з 11.04.2024 по 24.04.2024). З 01.04.2024 позивач виконував бойові (спеціальні) завдання, тому за період з 02.04.2024 року по 19.05.2025 року немає підстав для виплати додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив.
ОСОБА_1 в період з 17.09.2023 по 23.06.2025 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 07.04.2024 року №1750 ОСОБА_1 02.04.2024 року одержав вт Цефалгічний синдром. ЗЧМТ. СГМ. Акубаротравма. Забій правого колінного суглобу. За обставин при безпосередній участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконанні бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 внаслідок артилерійського обстрілу отримав бойове травмування. 
Позивач вважає, що має право на перерахунок та виплату з 17.09.2023 по 23.06.2025 грошового забезпечення, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, що визначити шляхом множення розміру мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, 01.01.2024 та 01.01.2025 Та не погоджуючись з сумою виплаченої додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після поранення за період з 02.04.2024 року по 19.05.2025 року включно позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною четвертою статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 704) передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Додатком 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 Постанови № 704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
21.02.2018 Кабінет Міністрів України ухвалив Постанову № 103, пунктом 6 якої пункт 4 Постанови №704 викладений в такій редакції: " 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 пункт 6 Постанови № 103 визнаний нечинним.
За змістом частини 2 статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Отже, з 29.01.2020 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Водночас, суд враховує, що 12.05.2023 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» (далі - Постанова №481), яка набрала чинності 20.05.2023 та якою по-іншому врегульовані спірні правовідносини.
Пунктом 1 Постанови №481 приписано скасувати підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
Також пунктом 2 указаної Постанови внесено зміну до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виклавши абзац перший в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».
Викладення пункту 4 Постанови №704 у згаданій редакції та встановлення фіксованої суми, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, яка відповідає розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018, свідчить про відсутність підстав для перерахунку грошового забезпечення позивача за період з 17.09.2023.
При цьому, суд враховує, що рішенням від 14.03.2025 у справі № 320/29450/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025, Київський окружний адміністративний суд визнав протиправним та нечинним пункт 2 Постанови № 481 про внесення змін до пункту 4 Постанови № 704.
За змістом частини другої статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Відтак, скасування судом пункту 2 Постанови №481 відновило право на перерахунок грошового забезпечення з 18.06.2025.
З огляду на наведене, у період з 18.06.2025 – 23.06.2025 грошове забезпечення позивача має обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 - за Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік".
Крім того, суд звертає увагу, що перерахунок розміру посадового окладу та окладу за військовим званням супроводжує здійснення перерахунку (донарахування) усіх видів грошового забезпечення, зокрема, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні відпусток, одноразової грошової допомоги при звільненні тощо.
Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо позовних вимог про невиплату додаткової винагороди в період з 02.04.2024 по 19.05.2025, суд враховує наступне.
Згідно з статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Абзацом 4 пункту 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Із аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 грн винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Разом з тим, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а також у відпустках для лікування за станом здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.
Відповідно до пункту 7 окремого доручення Міністра Оборони України від 23.06.2022 №912/в/29 до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, належить включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
При цьому, підставою для видання такого наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до "Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.
Суд встановив, що відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 07.04.2024 року №1750 ОСОБА_1 02.04.2024 року одержав вт Цефалгічний синдром. ЗЧМТ. СГМ. Акубаротравма. Забій правого колінного суглобу. За обставин при безпосередній участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконанні бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 внаслідок артилерійського обстрілу отримав бойове травмування. 
Позивач з 04.04.2024 по 11.04.2024 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №6461.
Згідно з довідкою позаштатної тимчасово діючої військово-лікарської комісії від 11.04.2024 №780 підтверджується стан після Вибухової травми (02.04.2024), ЗЧМТ, струсу головного мозку, акубаротравми без порушення цілісності барабанних перетинок, вертеброгенної цервікокраніалгії, розтягнення медіальної пателлофеморальної зв`язки, латерального підвивиху надколінка правого колінного суглобу. У вигляді стійкого больового синдрому та тимчасового порушення функції правої нижньої кінцівки. Довідка про обставини травми відсутня. Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.07.2007 № 370 травма кваліфікується як легка. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Потребує переведення для подальшого лікування (завершальної медичної реабілітації) у клінічний санаторій « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_2 ) терміном на 14 календарних днів.
Позивач у період з 11.04.2024 по 24.04.2024 перебував на лікуванні в санаторії «Роща».
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.04.2024 № 118 ОСОБА_1 прибув з лікування з санаторію “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” до складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки. 
Згідно з відомостями Картки особового рахунку позивач отримав додаткову винагороду за час стаціонарного лікування в розмірі 80000 грн пропорційно дням перебування на лікуванні (з 02.04.2024 по 11.04.2024, з 11.04.2024 по 24.04.2024).
Згідно Виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 16949 позивач в період з 18.05.2024 по 22.05.2024 перебував на стаціонарному лікуванні з флебітом і тромбофлебітом глибоких судин нижніх кінцівок. Тромбоз вен правої гомілки з стійким набрякловим синдромом.
Згідно Виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 24П14296 позивач в період з 22.05.2024 по 31.05.2024 перебував на стаціонарному лікуванні. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.06.2024 № 155 ОСОБА_1 прибув з лікування до складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки. Зарахований на котлове забезпечення.
В подальшому, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.06.2024 № 164 солдат ОСОБА_1 вибув зі складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки, на лікування до в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_3 .
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.07.2024 № 213 ОСОБА_1 вибув у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою на 29 діб з 28 липня 2024 року по 25 серпня 2024 року. Підставою для надання вказаної відпустки була довідка ВЛК в/ч НОМЕР_3 № 9911 від 26 липня 2024 року. У вказаній довідці ВЛК зазначено діагноз: стан після консервативного лікування гострого флеботромбозу глибоких вен правої нижньої кінцівки. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів.
Відповідно до довідки ВЛК №210 від 19.11.2024 встановлено травматичний підвивих надколінка правого колінного суглоба, пошкодження утримувача надколінка (02.04.2024р.), пошкодження заднього рогу медіального меніску ліковані оперативно шляхом артроскопічної пластики медіального утримувача надколінка правого колінного суглобу сухожилковимаутотрансплантантом з фіксацією інтерферентним гвинтом (12.11.2024р) Тривожно- депресивний розлад, асоційований з бойовим стресом з прояваами емоційно- вольової нестійкості та інсомнічним компонентом. Згідно наказу МОЗ України від 04.07.2007р №370- травма легка. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Довідка про обставини травми №1750 від 07.04.2024р видана командиром в/ч НОМЕР_1 . Потребує відпустки для лікування після травми на тридцять календарних днів.
Згідно матеріалів адміністративної справи, встановлено, що травма перекваліфікована як тяжкого ступеня і пов`язана з захистом Батьківщини на підставі довідки про обставини травми від 07.04.2024 № 1750 лише 20.12.2024, що підтверджується довідкою ВЛК від 20.12.2024 №5826, 21.02.2025 №166, 26.03.2025 №2025-0326-1130.
Відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 , додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачувалась: за грудень 2024 - в розмірі 32258,06 грн., за січень 2025 – в розмірі 22580,65 грн., за лютий 2025 – в розмірі 21428,57 грн., за квітень 2025 – в розмірі 74193,55 грн.
З огляду на системний аналіз вищевказаних правових норм Постанови №168 слідує висновок, що встановлено лише дві умови, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Відтак, встановлені у даній справі обставини не дають підстав для висновку про наявність у позивача права на отримання додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн за періоди з 02.04.2024 по 19.05.2025 оскільки таке право не підтверджено належними та допустимими документальними доказами, відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
З урахуванням наведеного, суд вважає, що відповідачем виконано у повному обсязі обов`язок щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення та додаткової винагороди за сірний період, яка збільшується до 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу лікування та перебування у відпустці. Як наслідок, відсутні ознаки протиправної бездіяльності відповідача в цій частині позовних вимог.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 18.06.2025 – 23.06.2025, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 усіх належних основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 18.06.2025 – 23.06.2025 виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2025 Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", з урахуванням виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 ) 	
Відповідач:	Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 ) 	
 		
Головуючий суддя 		П.І. Салюк