ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/94/26 Справа № 711/10002/25 Категорія: ч. 4 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП	Головуючий у І інстанції Комплєктова Т. О.   Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року  м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, 
визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП,
в с т а н о в и в:

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2025 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення на підставі ч.2 ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 рік.
Як встановлено судом першої інстанції, 16.10.2025 о 17 год. 35 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Peugeot Boxer» д.р.н. НОМЕР_1 по вул. Гетьмана Сагайдачного, 225 в м. Черкаси, порушуючи вимоги п.п. 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та рухаючись в середній смузі при перелаштовуванні в крайню ліву смугу здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ» д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалась в попутному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. 
Також, ОСОБА_1 , 16.10.2025 о 17-36 год., керуючи автомобілем «Peugeot Boxer» д.р.н. НОМЕР_1 по вул. Гетьмана Сагайдачного, 225 в м. Черкаси, здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ» д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та порушуючи вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, залишив місце ДТП, до якої він причетний, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 , 16.10.2025 о 18-10 год., керуючи автомобілем «Peugeot Boxer» д.р.н. НОМЕР_1 по вул. Гетьмана Сагайдачного, 225 в м. Черкаси, порушуючи вимоги п.п. 2.10 «є», 2.5 Правил дорожнього руху України, вживав алкоголь (коньяк, об`ємом 50 г) після ДТП за його участі до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її змінити в частині накладення адміністративного стягнення, пом`якшивши застосоване до нього адміністративне стягнення, шляхом виключення з рішення суду першої інстанції посилання на позбавлення його права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що накладаючи стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки суд належним чином не врахував обставини, що пом`якшують відповідальність.
Визначаючи вид стягнення, суд першої інстанції до обставин, що пом`якшують відповідальність відніс повне визнання ним провини та щире каяття.
Разом з тим судом не враховано, що він надав розписку потерпілої ОСОБА_2 про сплату їй компенсації за пошкодження автомобіля відсутність до нього претензій матеріального характеру.
Крім того, його малолітній син має інвалідність І групи А з дитинства, йому діагностовано спастичний церебральний параліч, помірну білково-енергетичну недостатність, гіпотиреоз та вроджену деформацію стегна (двобічна вальгусна деформація кульшових суглобів). Через вказані хвороби його син має гіпертонус у нижніх та верхніх кінцівках, у свої повні 5 років не говорить, не може самостійно перевернутись, сидіти та встати на ніжки.
Через наявну хворобу його син постійно потребує засобів реабілітації. Він особисто відвозить та супроводжує сина у всіх поїздках та процедурах, а тому для здійснення ефективного догляду за ним необхідно використовувати автомобіль.
Позбавлення його права керувати транспортним засобом на 3 роки негативно вплине на доступність лікування для дитини, оскільки особисто не може возити дитину на лікування, а його сім`я буде змушена витрачати значні кошти на послуги таксі та іншого транспорту.
Тому просить врахувати, що право керування транспортними засобом йому необхідне для задоволення не власних потреб, а його тяжкохворої дитини.
Враховуючи зазначені обставини, просить призначити більш м`яке стягнення.

Заслухавши думку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.
Висновок місцевого суду про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку, та ніким не оспорюється, а тому апеляційним судом переглядається оскаржувана постанова лише в частині накладеного на  ОСОБА_1 адміністративного стягнення з позбавленням права керування транспортними засобами.
Санкція ч.4 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність водіїв у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, та не містить альтернативи призначення стягнення без такого позбавлення, а тому посилання апелянта на те, що потерпіла ОСОБА_2 не має до нього претензій, оскільки ним було сплачено понесені збитки за пошкодження автомобіля у ДТП, наявність дитини з інвалідністю, яка потребує стороннього догляду, не може слугувати підставою для скасування постанови місцевого суду в частині накладеного на  ОСОБА_1 адміністративного стягнення з позбавленням права керування транспортними засобами.
Враховуючи вищевикладене, вважаю, що адміністративне стягнення, накладене на  ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яка не містить альтернативи, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративне правопорушення.
Як зазначалося, зазначений вид стягнення, що визначений законодавцем, як основний, так й додатковий є безальтернативним.
У цьому разі, загальні засади призначення адміністративного стягнення (ст. 33 КУпАП) не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення - у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Тобто у цій справі ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його матеріального стану чи сімейних обставин, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.
У цій справі апеляційний суд не вбачає підстав для застосування аналогії права та не накладати додаткове стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортним засобом на підставі ст. 69 КК України, тобто призначення більш м`якого покарання.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що для досягнення визначеної в ст.23 КУпАП мети адміністративного стягнення: виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, накладення вказаного додаткового стягнення є необхідним.
З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її зміни в частині накладення адміністративного стягнення - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 

п о с т а н о в и в:

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба