П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/22296/25	

Головуючий І інстанції: Єфіменко К.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Кравченка К.В., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення суду - 25.09.2025р.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправними окремих підпунктів довідки про результати повної перевірки декларації,-
В С Т А Н О В И В:
08.07.2025р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до НАЗК, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати підпункти 3.1, 3.2 пункту 3, пункт 5, підпункти 6.1, 6.2 пункту 6 розділу 3.1, абзаци 1-7 розділу 3.3, розділ 4.1, абзаци 1, 2 розділу 4.3 Довідки від 06.06.2025 року №422/25 про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2023 рік, поданої ОСОБА_1 , як завідувачем Сектору запобігання корупції ТУ Бюро економічної безпеки в Одеській області, прийнятої НАЗК. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що уповноваженою особою НАЗК було проведено повну перевірку щорічної декларації за 2023 рік, поданої позивачем, як завідувачем Сектору запобігання корупції ТУ БЕБ в Одеській області, за результатами якої складено необгрунтовану Довідку від 06.06.2025р. №422/25. 
Позивач, як вказано у позові, вважає, що вказана довідка не відповідає дійсним обставинам, що підлягали дослідженню, а підпункти 3.1, 3.2 пункту 3, пункт 5, підпункти 6.1, 6.2 пункту 6 розділу 3.1, абзаци 1-7 розділу 3.3, розділ 4.1, абзаци 1, 2 розділу 4.3 Довідки взагалі є такими, які прийняті не у спосіб, що визначений законами України, необґрунтовано (тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення), недобросовісно, без урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, у зв`язку з чим, ця Довідка в частині підпунктів 3.1, 3.2 пункту 3, пункту 5, підпунктів 6.1, 6.2 пункту 6 розділу 3.1, абзаців 1- 7 розділу 3.3., розділу 4.1, абзаців 1, 2 розділу 4.3 підлягає визнанню протиправною та скасуванню. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.07.2025р. відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).
01.08.2025р. до Одеського окружного адміністративного суду від керівника юридичного управління НАЗК надійшло письмове клопотання (на 8-ми арк.), в якому відповідач, з посиланням на норми діючого законодавства та «актуальну» судову практику, просив суд «закрити» провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України.
В той же день, т.б. 01.08.2025р., представник відповідача також надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив (на 33-х арк.), в якому позовні вимоги категорично не визнав та мотивовано просив або відмовити у їх задоволенні або закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України. 
Так, у своєму відзиві представник відповідача зазначив, 06.06.2025р. за результатами проведення повної перевірки поданої Позивачем декларації НАЗК дійсно склало Довідку №422/25, в якій фактично виклало встановленні в ході перевірки обставини та порушення. Так, зі змісту Довідки вбачається, що позивач, на думку НАЗК, при поданні щорічної декларації за 2023 рік вказав «недостовірні» та «неточні» відомості, чим не дотримався вимог пп.1, 2, 5, 7, 8, 8-1 ч.1 ст.46 Закону. 
При цьому, як вказує представник НАЗК, «недостовірні» відомості, зазначені у декларації, відрізняються від «достовірних» на загальну суму 2 007 800 грн., що, в свою чергу, перевищує 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації. Відтак, за таких обставин, на думку перевіряючих, в діях позивача, як «суб`єкта декларування» встановлено як ознаки «кримінального» правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-2 КК України, так і ознаки «адміністративного» правопорушення, передбаченого ст.172-5 КУпАП. 
Відповідач вважає, що цю повну перевірку декларації позивача за 2023 рік було проведено об`єктивно та у повній відповідності до норм чинного законодавства з вивченням всіх необхідних відомостей, а тому, оскаржувана довідка є обґрунтованою. 
Крім того, представник відповідача також звернув увагу й на те, що позивач, в даному випадку, не надав належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів на підтвердження викладених в позовній заяві доводів, а обмежився лише тільки власним тлумаченням характеру спірних правовідносин виключно на свою користь. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) позов ОСОБА_1 – задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано підпункти 3.1, 3.2 пункту 3, пункт 5, підпункти 6.1, 6.2 пункту 6 розділу 3.1, абзаци 1-7 розділу 3.3, розділ 4.1, абзаци 1, 2 розділу 4.3 Довідки від 06.06.2025р. №422/25 про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2023 рік, поданої ОСОБА_1 , завідувачем Сектору запобігання корупції ТУ БЕБ в Одеській області, прийнятої НАЗК. 
Крім того, цим же судовим рішенням від 25.09.2025р. було відмовлено у задоволенні клопотання представника НАЗК про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та про закриття провадження у справі.
Не погоджуючись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, представник НАЗК (відповідача) 28.10.2025р. подав апеляційну скаргу (на 45-ти арк.), в якій, посилаючись на те, що справи даної категорії взагалі не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства та відповідно, позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було грубо порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим просив, скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.09.2025р. і прийняти нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2025р. вказану вище апеляційну скаргу відповідача було залишено без руху.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою НАЗК та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
02.12.2025р. матеріали даної справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).
Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи. 
Позивач - ОСОБА_1 станом на 31.12.2023р. працював у Територіальному управлінні Бюро економічної безпеки в Одеській області на посаді «завідувача Сектору запобігання корупції».
07.03.2024р. ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, було подано щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу обов`язків з проведення перевірок від 21.02.2025р., уповноваженою особою НАЗК в період з 24.02.2025р. по 06.06.2025р. було проведено «повну перевірку» декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, т.б. щорічної декларації за 2023 рік поданої ОСОБА_1 , як завідувачем Сектору запобігання корупції ТУ БЕБ в Одеській області до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, 07.03.2024р.
Вказана перевірка проводилась НАЗК в період з лютого-червня 2025р. на підставі абз.4 ч.1 ст.51-3 Закону України «Про запобігання корупції» та п.п.3 п.1 розділу «Порядку проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (затв. наказом НАЗК від 29.01.2021р. №26/21 (у редакції наказу від 13.11.2023р. №256/23), який зареєстровано в МЮ України 16.11.2023р. за №1983/41039)) та з використанням в т.ч. матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №62024000000000981, відкритого ГСУ ДБР 05.11.2024р. відносно ОСОБА_1 
06.06.2025р. за результатами проведеної повної перевірки поданої Позивачем щорічної декларації за 2023р. НАЗК склало Довідку №422/25. 
Так, зі змісту вказаної Довідки вбачається, що у розділі 4.1. зазначено: «За результатами повної перевірки декларації щорічної за 2023 рік, унікальний ідентифікатор документа 016f3772-93f0-4c0a-9da4-8e1fc210effd, поданої ОСОБА_1 , завідувачем Сектору запобігання корупції ТУ БЕБ в Одеській області, встановлено, що даний «суб`єкт декларування» при поданні цієї декларації зазначив «недостовірні» відомості (п.2, п.п. 3.1, 3.2 п.3, п.п.6.1 п.6 розділу 3.1 цієї Довідки) та «неточні» відомості (п.п. 3.3 п. 3, п.4, п.5, п.п. 6.2, 6.3 п.6, п.7 розділу 3.1 цієї Довідки), чим не дотримався вимог пп.1, 2, 5, 7, 8, 8-1 ст.46 Закону.
При цьому, «недостовірні» відомості, зазначені у декларації (п.п. 3.1, 3.2 п. 3, п.п. 6.1 п.6 розділу 3.1 цієї Довідки), відрізняються від «достовірних» на загальну суму 2 007 800 грн., що перевищує 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації.
Таким чином, в діях «суб`єкта декларування» встановлено:
- ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-2 Кримінального кодексу України»;
- ознаки «правопорушення», передбаченого ст.23 Закону України «Про запобігання корупції»;
- ознаки «адміністративного правопорушення», передбаченого ст.172-5 КУпАП».
Крім того, у п.4.7 вказаної Довідки дано розпорядження уповноваженій особі НАЗК вжити усіх необхідних заходів для створення в Реєстрі можливості подання «суб`єктом декларування» виправленої декларації з «достовірними» відомостями. 
В подальшому, т.б. 09.06.2025р., на підставі вказаної вище Довідки №422/25 уповноваженими особами НАЗК було складено «Обгрунтований висновок» щодо виявлення ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, за яке передбачено кримінальну відповідальність, який, в свою чергу, був направлений на адресу ДБР для приєднання до кримінального провадження №62024000000000981, відкритого ГСУ ДБР 05.11.2024р. відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.366-2 КК України. 
Не погоджуючись зі складеною відповідачем довідкою №422/25 від 06.06.2025р., позивач звернувся до суду із даним позовом.
«Обгрунтований висновок» від 09.06.2025р. позивачем не оскаржено.
Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи даний позов, суд 1-ї інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з протиправності та необгрунтованості відповідних пунктів (розділів) спірної довідки.
Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та доводи апеляційної скарги відповідача, не може погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх необґрунтованими та не відповідаючими нормам процесуального права, з огляду на наступне. 
Так, як слідує зі змісту положень ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства - є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як визначено приписами п.1 ч.1 ст.4 КАС України, «адміністративна справа» - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
А як вбачається з норм п.2 ч.1 ст.4 КАС України, «публічно-правовий спір» - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Між тим, згідно ч.1 ст.319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Як передбачено п.1 ч.1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Так, колегією суддів з матеріалів справи беззаперечно встановлено, що предметом спору у даній справі - є перевірка правомірності певних пунктів (підпунктів, розділів) довідки НАЗК №422/25 від 06.06.2025р. про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме щорічної декларації за 2022 рік, поданої ОСОБА_1 , як завідувачем Сектору запобігання корупції ТУ БЕБ в Одеській області.
В свою чергу, розглядаючи дану справу, колегія суддів зазначає, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
При цьому, як вже зазначалося вище, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Тобто, враховуючи зазначені процесуальні норми, правомірність оскаржуваної довідки Національного агентства з питань запобігання корупції за певних умов дійсно може бути перевірена в порядку адміністративного судочинства, оскільки така довідка є рішенням суб`єкта владних повноважень.
Однак, з іншого боку, як зазначено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 23 листопада 2023 року (справа №520/25012/21), що довідка про результати проведення повної перевірки (її окремі положення), може бути предметом оскарження виключно лише тільки за відсутності ознак «адміністративного» чи «кримінального» правопорушення.
Тобто, у випадку якщо за наслідками такої перевірки вже вирішується питання про притягнення «суб`єкта декларування» до певного виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), довідка про результати проведення перевірки не може бути оскаржена окремо, так як надання оцінки виявленим порушенням належить органу (суду), що безпосередньо вирішує питання про притягнення особи до певного виду юридичної відповідальності.
Відповідно до приписів ч.1 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, як встановлено апеляційним судом з матеріалів справи та вже зазначалося вище, що згідно листа старшого слідчого в ОВС Головного Слідчого управління ДБР від 22.07.2025р. та постанови від 17.07.2025р. про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування, ГСУ ДБР ще 05.11.2024р. (т.б. ще до складення спірної довідки від 06.06.2025р.) було внесено до ЄРДР відповідні відомості та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №62024000000000981 за фактом можливого внесення ОСОБА_1 недостовірних відомостей до щорічної декларації за 2023р., т.б. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366-2 КК України. 
Отже, враховуючи вище викладені обставини та приймаючи до уваги той факт, що ГСУ ДБР ще 05.11.2024р. (т.б. як на момент складання спірної довідки, так і на момент подачі даного позову та ухвалення оскаржуваного рішення суду 1-ї інстанції) здійснює досудове розслідування кримінального провадження щодо обставин можливого внесення завідувачем Сектору запобігання корупції ТУ БЕБ в Одеській області ОСОБА_1 «недостовірних» відомостей до щорічної декларації за 2023р., колегія суддів вважає, що окружний адміністративний суд, в такому випадку, приймаючи 25.09.2025р. оскаржуване рішення, не мав права та повноважень перевіряти по суті правомірність оскаржуваної довідки від 06.06.2025р. (якою, в свою чергу, НАЗК теж встановлено як ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-2 КК України», так і ознаки «правопорушення», передбаченого ст.23 ЗУ «Про запобігання корупції» та ще й ознаки «адміністративного правопорушення», передбаченого ст.172-5 КУпАП») за «правилами адміністративного судочинства».
Таким чином, враховуючи викладене та висновки постанови Верховного Суду від 23.11.2023р. у справі №520/25012/21, судова колегія вважає, що по даній справі є усі наявні процесуальні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст. 238 КАС України.
При цьому, колегія суддів роз`яснює, що на момент подачі даного позову та ухвалення 25.09.2025р. оскаржуваного рішення суду 1-ї інстанції спірна довідка від 06.06.2025р. не могла бути оскаржена окремо в порядку КАС України, так як за умови існування кримінального провадження ДБР №62024000000000981 від 05.11.2024р. та виявлення НАЗК в діях позивача ознак кримінального та адміністративного правопорушень, надання оцінки цим виявленим порушенням належить виключно органу (т.б. ДБР, НАЗК, НАБУ або суду), що безпосередньо вирішуватиме питання про притягнення (або не притягнення) позивача до певного виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної).
Крім цього, одночасно також слід звернути увагу й на те, що аналогічні правові висновки щодо таких самих правовідносин були висловлені 3ААС, зокрема, у постанові від 22.05.2025р. (справа №160/30949/24), 7ААС, зокрема, у постанові від 28.08.2025р. (справа №560/8651/25), 5ААС, зокрема, у постановах від 16.09.2025р. (справа №420/3078/25) та від 07.11.2024р. (справа №420/29150/24), 8ААС, зокрема, у постанові від 10.12.2025р. (справа №460/5767/25) та інш. 
З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції при вирішенні даної справи по суті допустив грубе порушення норм процесуального права. Наведені ж в апеляційній скарзі НАЗК доводи, в свою чергу, також спростовують правильність висновків окружного суду та фактично підтверджують висновки суду апеляційної інстанції.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи в межах доводів апеляційної скарги відповідача, згідно із ч.1 ст.319 КАС України, вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції та закрити провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст. 238 КАС України.
Керуючись ст.ст.238,308,311,319,321,322,325,328,329 КАС України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року – скасувати. 
Провадження у даній справі за позовом ОСОБА_1 Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправними та скасування пунктів довідки №422/25 від 06.06.2025р. та зобов`язання вчинити певні дії – закрити на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 23.01.2026р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов 

Судді: К.В. Кравченко

В.О. Скрипченко