ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/531/26 Справа № 201/9662/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Батманова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Агєєва О.В.,
суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В. 
за участю секретаря судового засідання Карпенко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу №201/9662/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Бойченко Тетяна Миколаївна, приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Підберезна Наталія Віталіївна, ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Сущенко Ольга Володимирівна, про витребування квартири з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 03 липня 2025 року про залишення позову без розгляду, ухвалене у складі судді Батманової В.В., -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Соборного районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Бойченко Т.М., приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Підберезна Н.В., ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального міського округу Сущенко О.В. про витребування квартири з чужого незаконного володіння.
Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 07 травня 2025 року на підставі отриманих даних від Державної прикордонної служби Украйни, сумнівів відповідача щодо особи позивача, явка позивача ОСОБА_1 була визнана обов`язковою.
В судові засідання, призначені на 03 червня 2025 року та 03 липня 2025 року позивач поспіль не з`явилась, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином, зокрема через її представника, оскільки місце мешкання її на території України відсутнє, крім того, обізнаність позивача про дату та час слухання справи підтверджена її представником у судовому засіданні, жодних заяв щодо перенесення слухання справи, тощо позивачем суду не надано.
В судовому засідання представником відповідача було заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із неявкою позивача у судове засідання.
Представник позивача жодних доказів неможливості позивача бути присутнім в судовому засіданні, або поважності неявки позивача у судове засідання суду не надав.
Суд першої інстанції вважав, що повторна неявка позивача у судове засідання свідчить про недобросовісність здійснення позивачем свої процесуальних прав.

Ухвалою Соборного районного суду м.Дніпра від 03 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Бойченко Т.М., приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Підберезна Н.В., ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального міського округу Сущенко О.В., про витребування квартири з чужого незаконного володіння - залишено без розгляду. 

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою суду першої інстанції від 03 липня 2025 року, вважає її необґрунтованою та такою, що порушує норми ст.55 Конституції України, зокрема право на доступ до правосуддя.
Зазначає, що позивач знаходиться за межами України, має тяжку хронічну хворобу, здійснює одноособово догляд за трьома дітьми та не має можливості через запровадження військового стану системно з`являтись в судове засідання, а тому уклала договір з адвокатом.
Вказує, що судом не прийнято до уваги, що позивачем було направлено заяву про участь в засіданні в режимі відеоконференції, але ухвалою від 24 січня 2023 року було відмовлено за наявністю адвоката який має право представляти позивача в судовому засіданні. 
Судом не прийнято до уваги, що позивачем 24 червня 2024 року до канцелярії суду направлена заява про розгляд справи без участі позивача за наявності представника та той факт, що позивачем надано необхідні для встановлення обставин позову пояснення, заяви, клопотання, відповідь на відзив та докази.
Судом не прийнято до уваги, що у позивача хронічна хвороба (пухлина на шиї), що потребує періодичного проходження лікування, ускладнює участь та надання тривалих пояснень в судовому засіданні. 
У зв`язку з чим просить апеляційну скаргу - задовольнити, а ухвалу Соборного районного суду м.Дніпра від 03 липня 2025р скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 , скориставшись своїм правом, подала відзив на апеляційну скаргу в якому не згодна з доводами апеляційної скарги та вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Зазначає, що позивач не наводить жодних правових підстав неправомірності оскаржуваної ухвали.
Представник позивача адвокат Нестеченко Д.С. був присутнім в підготовчих судових засіданнях, в яких підтвердив факт обізнаності ОСОБА_1 з ухвалою від 07 травня 2025 року про визнання обов`язковою її особистої явки в судове засідання та не надав суду доказів поважності причин неявки позивача у судові засідання.
Зауважує, що позивач не наводить жодних правових підстав протиправності та необґрунтованості прийняття судом першої інстанції ухвали про визнання обов`язковою її особистої явки в судове засідання для надання пояснень.
Вважає, що вимоги апеляційної скарги щодо скасування оскаржуваної ухвали без скасування ухвали суду першої інстанції про визнання обов`язковою її особистої явки в судове засідання від 07 травня 2025 року задоволенню не підлягає.
У зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Соборного районного суду м.Дніпра від 03 липня 2025 року залишити без змін.

Представники позивача в судовому засідання апеляційного суду підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення.
Третя особа – приватний нотаріус Бойченко Т.М. в суді просила прийняти рішення у відповідності з вимогами закону.
Інші учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, третю особу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 07 травня 2025 року явка позивача ОСОБА_1 була визнана обов`язковою.
В судові засідання, призначені на 03 червня 2025 року та 03 липня 2025 року позивач поспіль не з`явилась. Як зазначив суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, позивач про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином, через її представника, оскільки місце мешкання її на території України відсутнє, крім того, обізнаність позивача про дату та час слухання справи підтверджена її представником у судовому засіданні, жодних заяв щодо перенесення слухання справи, позивачем суду не надано, що перешкоджає розгляду справи.
Саме тому суд прийшов до висновку про залишення позову без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини друга, четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю варто розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.
Особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб (стаття 43 ЦПК України).
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (частина перша статті 131 ЦПК України).
Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.
Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.
При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.
Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позов без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Тобто законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони, а тому саме позивач має продемонструвати свій процесуальний інтерес у як найшвидшому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі.
Отже, норми частини п`ятої статті 223 та пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України дисциплінують позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулюють його належно користуватися своїми процесуальними правами, щоб не допустити затягування розгляду справи.
Тож, під час вирішення питання про залишення позову без розгляду, правове значення має виключно належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18), від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16 (провадження № 61-9020св21), від 12 травня 2022 року у справі № 645/5856/13-ц (провадження № 61-2876св21), на які посилалася заявник у касаційній скарзі.
У постановах Верховного Суду від 11 січня 2023 року у справі № 500/3032/18 (провадження № 61-19742св21), від 12 січня 2023 року у справі № 205/3009/16 (провадження № 61-6033св22), від 14 лютого 2023 року у справі № 947/15909/21 (провадження № 61-10773св22), вказано, що причини повторної неявки позивача в судове засідання, правового значення не мають, а обов`язковими умовами для застосування передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні. Правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У справі, яка переглядається, встановлено, що в листопаді 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування квартири з чужого незаконного володіння.
В обґрунтування посилалась на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , як спадкоємиця після смерті її тітки. Однак, зазначена квартира вибула з її володіння на підставі підроблених документів та передана відповідачу за договором купівлі-продажу, який нею не підписувався.
Просила витребувати спірну квартиру із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 та покласти судові витрати на відповідача.
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 01 лютого 2023 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 07 травня 2025 року на підставі отриманих даних від Державної прикордонної служби України, і сумнівів відповідача щодо особи позивача, явка позивача ОСОБА_1 була визнана обов`язковою шляхом винесення протокольної ухвали. Матеріали справи не містять ухвали про визнання явки позивача обов`язковою, оформленою окремим документом, який направлено сторонам і в тому числі позивачу та її представнику.
Як вбачається із матеріалів справи, представник ОСОБА_1 - адвокат Нестеченко Д.С. не був присутнім у даному судовому засіданні 07 травня 2025 року, та не був належним чином повідомленим про оголошення перерви у судовому засіданні до 03 червня 2025 року на 12 год. 30 хв.
Матеріали справи містять заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Нестеченко Д.С. про відкладення розгляду справи на іншу дату, в обґрунтування якої він зазначив, що 03 червня 2025 року приймає участь у судовому засіданні в Дніпровському апеляційному суді по справі №175/679/23 у якості представника, надавши відповідні докази.
Також зауважив, що зацікавлений в участі у засіданні даної справи, оскільки має надати пояснення по справі та спростувати аргументи відповідача.
Встановлено, що у судовому засіданні, призначеному на 03 червня 2025 року суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 03 липня 2025 року на 11 год. 00 хв., про що повідомити сторони.

Залишаючи без розгляду позовну заяву суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач, явка якої визнана обов`язковою, двічі поспіль не з`явилась в судове засідання, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином, зокрема через її представника, оскільки не мешкає на території України, крім того, обізнаність позивача про дату та час слухання справи підтверджена її представником у судовому засіданні, жодних заяв щодо перенесення слухання справи, тощо позивачем суду не надано.

Перевіряючи мотиви, якими суд обґрунтував в оскаржуваній ухвалі своє рішення, колегія суддів зазначає, що під повторністю неявки в судове засідання в цивільному процесі слід розуміти другу неявку підряд (поспіль) належно повідомленого позивача.
З наведеного слідує, що право суду залишити заяву без розгляду виникає за наявності дворазового належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, двократної, послідовної неявки позивача безпосередньо в судове засідання та відсутності його заяви про розгляд справи за його відсутності.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом першої інстанції зазначається, що представник ОСОБА_1 - адвокат Нестеченко Д.С. повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток на адресу позивача, докази чого наявні у матеріалах справи.
Крім цього, суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що позивачем ОСОБА_1 24 червня 2024 року до канцелярії суду направлялась заява про розгляд справи без участі позивача за наявності її представника, надані необхідні для встановлення обставин справи пояснення, заяви та відповідні клопотання.
Відповідно до окремих положень статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення сторони позивача про розгляд справи, призначений на 03 липня 2025 року, представника ОСОБА_1 - адвоката Нестеченко Д.С. матеріали справи не містять і будь-яких відомостей про направлення та вручення чи повернення поштового відправлення цієї судової повістки.

Колегія суддів зазначає, що під повторністю неявки в судове засідання в цивільному процесі слід розуміти другу неявку підряд (поспіль) належно повідомленого позивача.
З наведеного слідує, що право суду залишити заяву без розгляду виникає за наявності дворазового належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, двократної, послідовної неявки позивача безпосередньо в судове засідання та відсутності його заяви про розгляд справи за його відсутності.
При цьому перше відкладення (3 червня 2025 року) відбулось через задоволення судом заяви представника позивача про відкладення розгляду справи на іншу дату.
Крім того, наявна у матеріалах справи виготовлена секретарем судового засідання судова повістка не є підтвердженням факту належного повідомлення учасника справи про дату, час і місце судового засідання, як того вимагають приписи частини п`ятої статті 128 ЦПК України.
Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що позивач ОСОБА_1 та її представник — адвокат Нестеченко Д.С. не були належним чином обізнані про визнання явки позивача обов`язковою, подали заяву про розгляд справи за відсутності позивача, а висновок суду в оскаржуваній ухвалі про повторну неявку належним чином повідомленого позивача є помилковим, через відсутність даних про належне повідомлення та відсутність ознаки повторності, при наявності заяви про розгляд справи за відсутності позивача, що унеможливлює залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.
Зазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 січня 2024 року у справі № 369/4449/20 (провадження № 61-14609св23).

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскаржене судове рішення не відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до статті 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Соборного районного суду м.Дніпра від 03 липня 2025 року про залишення позовної заяви без розгляду у цивільній справі № 201/9662/22 – скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складено 26.01.2026 року

Головуючий суддя О.В.Агєєв