справа № 362/4385/25
провадження № 22-ц/824/16638/2025
головуючий у суді І інстанції Марчук О.Л.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
     11 грудня 2025 року                                                                         м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Писаної Т.О.
суддів - Приходька К.П., Журби С.О.
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди і судових витрат,

В С Т А Н О В И В:
 
У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди і судових витрат.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2025 року справу передано за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва.
Не погоджуючись із даною ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат    Російський І.К. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що предметом спору є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збитками внаслідок пошкодження домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Саме це домоволодіння стало об`єктом неодноразових протиправних дій відповідачки та пов`язаних з нею осіб у 2021 році, що підтверджується матеріалами кримінальних проваджень та заявами до правоохоронних органів. У результаті дій відповідачки були пошкоджені інженерні мережі (електропостачання, каналізація), зіпсовані меблі та інше майно, внаслідок чого домоволодіння стало непридатним для проживання.
Таким чином вважає, що позов містить вимоги відшкодування збитків, завданих об`єкту нерухомого майна, його знецінення, вартості відновлення тощо. Нерухоме майно знаходиться у с. Хлепча, спори щодо якого за територіальною підсудністю належать Васильківському міськрайонному суду Київської області.Відповідно до постанови Верховного Суду від 19.01.2022 року у справі № 404/3167/18 виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.
27 жовтня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_2 - адвоката Войтенко І.В., в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Вказує, що об`єкти, щодо яких позивач просить відшкодувати завдану на його думку, майну шкоду знаходиться в межах різних територіальних одиниць, які підпадають під територіальну юрисдикцію різних судів. У першому випадку, щодо домоволодіння - Васильківський міськрайонний суд Київської області, у другому випадку Печорський районний суд Київської області.
Зазначає, що виходячи з викладеного, шкода, щодо якої заявляє відповідач, яка, на його думку була завдана відповідачем спільному з відповідачем майну, виходячи зі змісту позовної заяви завдана у різних місцях, у різний час, та за різних обставин, а заявлені позивачем дії відповідача не взаємопов`язані між собою щодо місцезнаходження майна, тобто місця заподіяння шкоди, про яку заявляє позивач, є різними, а тому щодо вказаного позову, на думку відповідача, вимоги ч. 6 ст. 28 ЦПК України, не застосовуються, а такий спір повинен розглядатися судом, в межах територіальної підсудності зареєстрованого місця проживання відповідача, за правилами, визначеними ч. 1 ст. 27 ЦПК України.
Наголошує, що  позивач та відповідач, як це слідує із позовної заяви проживають в межах адміністративно-територіальної одиниці м. Києва, територіальна юрисдикція Васильківського міськрайонного суду Київської області на яку не поширюється.Враховуючи викладене, передача справи Васильківським міськрайонним судом Київської області на розгляд до Печорського районного суду м. Києва є законною та виправданою.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвалу суду, зазначену в пункті 9 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Так, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про передачу справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Печерського районного суду міста Києва, мотивував своє рішення тим, що вирішення даного спору має здійснюватися за місцем проживання чи перебування відповідача, місце реєстрації якого є: АДРЕСА_2 .
Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
За загальним правилом ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з правилом про підсудність справ за вибором позивача, передбаченим у ч. 6 ст. 28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності), зокрема, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.
У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 725/2910/19 (провадження № 61-8546св20) зазначено, що тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (ст. 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (ч. 16 ст. 28 ЦПК України).
Право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.
Як зазначалося у позовній заяві, предметом спору є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збитками внаслідок пошкодження домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Саме це домоволодіння, як вказував позивач  стало об`єктом неодноразових протиправних дій відповідачки та пов`язаних з нею осіб у 2021 році. 
Таким чином, судом встановлено, що позов містить вимоги відшкодування збитків, завданих об`єкту нерухомого майна, його знецінення, вартості відновлення тощо. Нерухоме майно знаходиться у с. Хлепча, спори щодо якого яке за територіальною підсудністю належать Васильківському міськрайонному суду Київської області.
Звертаючись до Васильківського міськрайонного суду Київської області із вказаним позовом  ОСОБА_1  скористався наданим йому правом обрання підсудності справи, та подав позов у відповідності до ч. 6 ст. 28 ЦПК України саме за місцем заподіяння шкоди.
Колегія суддів не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, а саме, що об`єкти, щодо яких позивач просить відшкодувати завдану на його думку, майну шкоду знаходиться в межах різних територіальних одиниць, які підпадають під територіальну юрисдикцію різних судів. У першому випадку, щодо домоволодіння - Васильківський міськрайонний суд Київської області, у другому випадку Печерський районний суд Київської області.
Так, в даному випадку ключовим моментом у цьому спорі є право позивача на вибір суду (альтернативна підсудність), встановлене частиною 6 статті 28 ЦПК України.
Враховуючи той факт, що правило альтернативної підсудності надає право саме позивачу обирати уповноважений суд з-поміж тих, що визначені або загальними правилами підсудності цивільних справ, або спеціальним правилом альтернативної підсудності, позивач обрав подати свою позовну заяву до Васильківського міськрайонного суду Київської області за правилами альтернативної підсудності, а саме за місцем заподіяння шкоди.
Отже, суд першої інстанції не забезпечив належним чином реалізацію права позивача на альтернативну підсудність, що встановлена ч. 6 ст. 28 ЦПК України.
З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про помилковість висновку суду першої інстанції про те, що даний спір не підсудний Васильківському міськрайонному суду Київської області та про передачу справи на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.
Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Аналізуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2025 року про передачу справи на розгляд до Печерського районного суду м. Києва постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому за правилами ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Васильківського міськрайонного суду Київської області.
 
Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Васильківського міськрайонного суду Київської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та  касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                 Т.О. Писана
 
Судді                                                                              К.П. Приходько
 
                                                                                        С.О. Журба