П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/10836/25	

Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.
Дата і місце ухвалення: 08.09.2025р., м. Одеса 

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді: Бойка А.В.,
суддів : Єщенка О.В.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :
В квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.06.2024р. №1904958-2407-1553-UA51100090000094901, №1904957-2407-1553-UA51100090000094901, №1904956-2407-1553-UA51100090000094901, №1904959-2407-1553-UA51100090000094901. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 20.06.2024р. №1904958-2407-1553-UA51100090000094901, №1904957-2407-1553-UA51100090000094901, №1904956-2407-1553-UA51100090000094901, №1904959-2407-1553-UA51100090000094901. 
Стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3726,70 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 08.09.2025р., з ухваленням по справі нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
В своїй скарзі апелянт зазначає, що згідно ІКС «Податковий блок» у фізичної особи ОСОБА_1 на праві власності перебувають об`єкти нерухомого майна – нежитлові будівлі, які є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у відповідності до п.п.266.2.1 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України. У зв`язку з цим, Головним управлінням ДПС в Одеській області було сформовано в автоматичному режимі за 2023 податковий період на відповідні об`єкти оподаткування фізичній особі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) спірні податкові повідомлення – рішення. 
ОСОБА_1 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Позивач зазначає, що нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за яке відповідачем нараховано податок та висталено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, не є об`єктом оподаткування в розумінні підпункту "ж" пункту 266.2 статті 266 ПК України, оскільки є будівлями сільськогосподарського призначення, перебувають у власності сільськогосподарського товаровиробника, використовуються ним за призначенням та не здаються в оренду, лізинг, позичку тощо. Відповідач не довів, що позивач використовує належні йому на праві власності об`єкти нерухомості у будь-якій іншій, відмінний від сільськогосподарської діяльності, спосіб.
Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п.1, п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:
Як вбачається з матеріалів справи, з 03.03.2009р. ОСОБА_1 є єдиним засновником та керівником фермерського господарства “АКРОН-В” (код ЄДРПОУ 36404007), зареєстрованими видами діяльності якого за КВЕД є: 01.49 Розведення інших тварин (основний); 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 10.13 Виробництво м`ясних продуктів; 10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами.
У приватній власності ОСОБА_1 перебуває чотири будівлі нежитлової нерухомості, а саме:
- комплекс будівель та споруд №4 будівля №11, що складаються з літ. А “будівля комбікормового заводу”, загальною площею 915,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 – на підставі свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю від 17.07.2007 року серія ЯЯЯ №513612 (нежитлова будiвля під реєстраційним номером майна 1389954751210); 
- комплекс будівель та споруд №4 будівля №9, що складається з літ. А “будівля критого току”, загальною площею 830,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 - на підставі свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю від 07.11.2007 року серія ЯЯЯ №513725 (нежитлова будiвля під реєстраційним номером майна 1392196951210); 
- комплекс будівель та споруд №4 будівля №11-А, що складаються з літ. А “будівля комбікормового заводу”, загальною площею 368,00 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 - на підставі свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю від 17.07.2007 року серія ЯЯЯ №513611 (нежитлова будiвля під реєстраційним номером майна 1392399251210); 
- комплекс будівель та споруд №4 будівля №8, що складаються з літ. А “будівля тваринницького комплексу”, загальною площею 3 448,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 - на підставі свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю від 17.07.2007 року серія ЯЯЯ №513613 (нежитлова будiвля під реєстраційним номером майна 1390124651210).
20.06.2024р. Головним управлінням ДПС в Одеській області було сформовано в автоматичному режимі за 2023 податковий період на вищезазначені об`єкти нерухомості фізичній особі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податкові повідомлення – рішення про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: 
№1904957-2407-1553-UA51100090000094901 на суму 24656 грн. (розрахунок – 368*(6700*1%); 
№1904956-2407-1553-UA51100090000094901 на суму 55643,5 грн. (розрахунок – 830,5*(6700*1%); 
№1904959-2407-1553-UA51100090000094901 на суму 231029,4 грн. (розрахунок – 3448,2*(6700*1%); 
№1904958-2407-1553-UA51100090000094901 на суму 61331,8 грн. (розрахунок – 915,4*(6700*1%).
Не погоджуючись з правомірністю вказаних податкових повідомлень-рішень ОСОБА_1 оскаржив їх в судовому порядку. Вимоги позову обґрунтовував тим, що належні йому на праві власності об`єкти нежитлової нерухомості, відповідно до пп. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Суд першої інстанції визнав обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 та задовольнив їх у повному обсязі. Суд зазначив, що належні позивачу на праві власності будівлі АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , є будівлями сільськогосподарського призначення, що підтверджується документами про право власності на вказані об`єкти нерухомого майна, а ОСОБА_1 являється сільськогосподарським товаровиробником. Головним управлінням ДПС в Одеській області не доведено, що позивач використовував належні йому на праві власності об`єкти нерухомості у будь-якій іншій, відмінний від сільськогосподарської діяльності, спосіб. Також, не надано жодних належних та допустимих доказів, що позивач вказані об`єкти нерухомості здавав в оренду, лізинг, позичку тощо. У зв`язку із наведеним, суд дійшов висновку, що на нежитлові будівлі, які належить позивачу на праві приватної власності, поширюється, запроваджена пп. "ж" пп.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, пільга, а тому вони не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 15 Податкового кодексу України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з вказаним Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з вказаним Кодексом.
01 січня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, яким запроваджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до пп.265.1.1 п.265.1 ст.265 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, входить до складу податку на майно.
Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено ст.266 Податкового кодексу України.
У розумінні ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. 
Якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України).
Згідно пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Приписами пп.266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено перелік об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Зокрема, відповідно до пп. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (п.30.2 ст.30 ПК України).
Застосування підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачає наявність трьох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником (юридичною та фізичною особою), друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, третя – об`єкти нерухомості не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).
До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».
Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
Колегія суддів, дослідивши наявні в матеріалах справи свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та технічні паспорти на об`єкти нерухомості доходить висновку, що належні ОСОБА_1 нежитлові будівлі віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.
Сторонами у справі, також, не заперечується, що відповідні об`єкти нерухомого майна не здаються ОСОБА_1 в оренду, лізинг, позичку.
Що ж до статусу ОСОБА_1 як сільськогосподарського товаровиробника, то колегія суддів виходить з наступного.
Визначення «сільськогосподарський товаровиробник» міститься у пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України, яким є юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції – сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.
Колегія суддів вважає, що в розумінні вказаних норм ОСОБА_1 являється сільськогосподарським товаровиробником, який веде сільськогосподарську діяльність через засноване ним ФГ «АКРОН-В», та належні йому на праві власності об`єкти нерухомого майна використовувались у 2023 році для сільськогосподарського виробництва.
Доказів протилежного встановленим колегією суддів обставинам Головним управління ДПС в Одеській області не надано.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на нежитлові будівлі, які належить позивачу на праві приватної власності, поширюється, запроваджена пп. "ж" пп.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, пільга, а тому вони не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. 
Як наслідок, податковими повідомленнями-рішеннями від 20.06.2024р. №1904958-2407-1553-UA51100090000094901, №1904957-2407-1553-UA51100090000094901, №1904956-2407-1553-UA51100090000094901, №1904959-2407-1553-UA51100090000094901 Головне управління ДПС в Одеській області протиправно визначило ОСОБА_1 до сплати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік.
В апеляційній скарзі Головного управління ДПС в Одеській області відсутні будь-які заперечення щодо вказаних висновків суду та їх правове обґрунтування.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення від 08.09.2025р. колегія суддів не вбачає. 
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: О.А. Шевчук