Справа № 308/257/26
3/308/96/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2026 року         м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Наумова Н.В., за участю особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення – ОСОБА_1 та його захисника – Гецка М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла із відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , начальника першої групи інспекторів прикордонної служби, відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:
З протоколу серії ЗхРУ № 012893 від 26 грудня 2025 року про вчинення адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, вбачається, що в період з 20.00 25.12.2025 по 09.00 26.12.2025 року інспектор прикордонної служби вищої категорії - начальник першої групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) старший сержант ОСОБА_1 , спільно з молодшим сержантом ОСОБА_2 , та старшим солдатом ОСОБА_3 , виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Контрольний пост» на автомобільній дорозі Кам?яниця - Гута, відповідно до наказу на охорону державного кордону був призначений старшим прикордонного наряду. В період з 04:10 по 04:30 офіцерами ВВБ, в ході перевірки організації несення служби старшим сержантом ОСОБА_4 , встановлено що військовослужбовець покладені на нього обов`язки на момент перевірки не виконував, перебував в місці обігріву прикордонного наряду, та спав на лавці. В діях старшого сержанта ОСОБА_5 вбачається порушення вимог статей 11, 16, Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України; вимоги пункту 5 «Старший наряду зобов`язаний» Глава 1 «Старший прикордонного наряду» розділ ІІ інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2015 року № 1261, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1391/27836, отже здійснив вказані дії в умовах воєнного стану, тобто вчинив військове адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.
В судовому засіданні 03.02.2026 року ОСОБА_1 не визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, пояснив, що на момент перевірки перебував у стані раптового загострення хвороби хребта та зазначив, що його перебування на лавці було вимушеним заходом для розвантаження хребта. Пояснив, що зайшов у пункт обігріву за 10 хвилин до перевірки та повідомив що йому необхідно лягти через біль у спині. Через канцелярію суду подав письмові пояснення, в яких просив врахувати його стан здоров`я та відсутність доказів що він спав під час несення служби.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Гецко М.М. у судовому засіданні просив закрити провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю в діях с ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП. 
Заслухавши особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, його представника, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
У відповідності до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Структура складу адміністративного правопорушення містить: об`єкт правопорушення – суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення; об`єктивну сторону – конкретні дії, що виразилися в порушені встановлених правил; суб`єкт правопорушення – конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку; суб`єктивну сторону складу – ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу чи необережності. Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Між тим, доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються собою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 129 Конституції України регламентовано, що однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.
Диспозицією ч. 2 ст. 172-18 КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті (порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України), вчинені в умовах особливого періоду.
Об`єктом цього правопорушення є порядок несення прикордонної служби.
Об`єктивна сторона передбачає дію або бездіяльність у вигляді порушення правил несення прикордонної служби. Порушеннями правил несення прикордонної служби можуть бути визнані; а) вчинення дій, що прямо забороняються військовослужбовцю, який перебуває в прикордонному наряді (відхилення від маршруту чи залишення місця несення служби, якщо це не пов`язано з надзвичайними обставинами, вживання алкогольних напоїв, сон на посту, розкладання багаття чи демаскування себе іншим способом, безпідставне застосування зброї, самостійне відключення сигналізаційних комплексів чи окремих їх ділянок, а також їх інформаційних табло або радіолокаційних станцій, відволікання від несення служби, давання згоди на перетинання державного кордону сторонніми особами тощо); б) невиконання або неналежне виконання дій, що забезпечують охорону державного кордону (неуважний огляд місцевості, невжиття заходів до затримання порушників державного кордону або залишення без належної охорони затриманих осіб, недотримання правил застосування зброї або правил маскування тощо).
Суб`єктивна сторона характеризується умислом або необережністю.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Крім того, наявність лише протоколу про адміністративне правопорушення не може бути визнано беззаперечним доказом вини особи у вчиненні правопорушення, передбаченого нормами КУпАП.
Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З письмових пояснень свідків ОСОБА_6 від 26.12.2025 року, та ОСОБА_7 від 26.12.2025 року, які долучені до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 пішов в пункт обігріву зі скаргами що його сильно болить спина і йому потрібно прийняти горизонтальне положення на чомусь твердому. Після перевірки старший сержант ОСОБА_1 здійснив доповідь на підрозділ.
З огляду на викладені фактичні обставини справи, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, оскільки такий діяв на виконання та у відповідності до покладених на нього службових обов`язків під час несення служби. Під час розгляду справ встановлено відсутність умислу в діях ОСОБА_1 на вчинення інкримінованого йому правопорушення, а дії ОСОБА_1 були викликані раптовим погіршенням стану його здоров`я, що підтверджується наданою суду медичною документацією. 
Надаючи оцінку наявним у справі про адміністративне правопорушення доказам в сукупності з наданими у судовому засіданні поясненнями ОСОБА_1 , приходжу до переконання, що вини ОСОБА_1 у порушенні правил несення прикордонної служби в умовах особливого періоду не доведено, тобто у його діях відсутня суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.
Будь-яких інших доказів вини ОСОБА_1 не надано.
Крім того, суддя бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у вчиненні правопорушення суд вправі посилатися лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи; що справа про адміністративне правопорушення повинна бути розглянута у розумні строки.
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.
Статтею 62 Конституції України регламентовано, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення. Тому, суддя, ухвалюючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене та аналізуючи докази у справі, вважаю, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 172-18 ч. 2, 247 ч. 1 п. 1, 283-285, 287-294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , начальника першої групи інспекторів прикордонної служби, відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду 
Закарпатської області Н.В. Наумова