ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 р.	Справа № 480/1040/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,
за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 20.11.2025, головуючий суддя І інстанції: О.М. Кунець, повний текст складено 20.11.25 по справі № 480/1040/23
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ
23.07.2025 до Сумського окружного адміністративного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в якій просить суд: встановити судовий контроль за виконанням рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі № 480/1040/23; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області подати у десятиденний строк Сумському окружному адміністративному суду звіт про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №480/1040/23.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №480/1040/23 відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 та встановити судовий контроль за виконанням рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 в адміністративній справі №480/1040/23, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області подати у десятиденний строк до Сумського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини виконання рішення, оскільки в рішенні суду від 28.06.2023 чітко міститься вимога «…з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків та індексації… на момент фактичної виплати пенсії…». Однак, відповідач здійснив перерахунок у розмірі на 2009 рік і сам це визнав у своїх поясненнях, не підтвердивши, що були застосовані всі передбачені законом автоматичні перерахунки та індексації. Тому рішення суду не виконане у спосіб, визначений судом, що є прямою підставою для встановлення судового контролю. Вказує, що на заяву позивачки щодо добровільного виконання рішення суду від 28.06.2023 по справі №480/1040/23, відповідач листом від 25.08.2023 №1800-0202- 8/37462 повідомив, що на виконання зазначеного рішення суду, ОСОБА_1 перераховані кошти будуть виплачені на відкритий позивачкою банківський рахунок в АТ КБ «Приватбанк». 13.09.2023 ОСОБА_1 отримала виплату заборгованості пенсії в сумі 252366,47 грн за період з 07.10.2009 по 13.09.2023, нарахованої на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №480/1040/23. До листа відповідачем надано протокол/рішення №184250006989 від 25.08.2023, з якого вбачається, що відповідач на виконання рішення від 28.06.2023 протиправно здійснив перерахунок пенсії позивачки в розмірі не на момент виплати пенсії. Зауважує, що без здійснення належного розрахунку поновленої пенсії, неможливо встановити виконання відповідачем рішення суду в частині «....на момент фактичної виплати пенсії, за винятком сплачених сум». Звертає увагу, що розрахунок перерахованої пенсії позивачки повинен бути здійснений з урахуванням наступних принципів: виплата пенсії у 2023 році у розмірі станом на 2009 рік не відповідає принципу справедливості та може нівелювати мету пенсійного забезпечення на момент її фактичного отримання; за період з 2009 по 2023 рік відбулося значне знецінення національної валюти через інфляцію; виплата цієї пенсії за лютий 2009 року в 2023 році в розмірі на 2009 рік фактично означає надання пенсіонеру у значно меншої реальної вартості, ніж він мав би отримати у 2009 році; покладання на пенсіонера тягаря знецінення його пенсійних коштів за цей період є несправедливим; нарахування пенсії за застарілим розміром фактично нівелює значення судового рішення, оскільки пенсіонерка не отримує адекватного соціального забезпечення, на яке вона має право.
Відповідач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.
Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст.229 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій, з урахуванням уточнень, просила: визнати протиправними та дискримінаційними, та скасувати рішення про призначення пенсії №184250006989 від 08.12.2021 року; визнати протиправними та дискримінаційними дії відповідача стосовно не врахування понаднормового стажу 14 років та розрахунку поточної пенсії позивачці, та розрахунку суми боргу з 07.10.2009 року в порядку та спосіб не відповідному до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме без врахування надбавки за понаднормовий стаж та автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст.28 та ч.3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно не врахування понаднормового стажу 14 років позивачці та не здійснення ним розрахунку суми поточної пенсії та суми боргу з 07.10.2009 року з урахуванням надбавки за понаднормовий стаж та з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст.28 та ч.3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 07.10.2009 року, з урахуванням понаднормового стажу 14 років позивачки відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст.28 та ч.3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на момент фактичної виплати.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №480/1040/23, яке набрало законної сили 31.07.2023, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 08.12.2021 №184250006989. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області стосовно не врахування стажу і відповідної надбавки за стаж, автоматичних перерахунків пенсії, індексації при розрахунку поточної пенсії ОСОБА_1 та розрахунку суми боргу з 07.10.2009 відповідно до статей 28, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 07.10.2009, з урахуванням стажу роботи та надбавки за понаднормовий стаж відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсії та індексації, відповідно до ст. 28, ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на момент фактичної виплати пенсії, за винятком сплачених сум.
На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №480/1040/23 пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії позивачки з 07.10.2009, після чого розмір пенсії складає: з 07.10.2009 - 544,00 грн; з 01.11.2009 - 616,64 грн; з 01.01.2010 - 738,64 грн; 01.04.2010 - 749,64 грн; з 01.07.2010 - 777,64 грн; з 01.01.2011 - 793,64 грн; з 01.04.2011 - 807,64 грн; з 01.10.2011 - 827,64 грн; з 01.12.2011 - 843,64 грн; з 01.01.2012 - 865,64 грн; з 01.04.2012 - 881,64 грн; з 01.07.2012 - 887,64 грн; з 01.10.2012 - 899,64 грн; з 01.12.2012 - 927,64 грн; з 01.01.2013 - 937,64 грн; з 01.12.2013 - 992,64 грн; з 01.09.2015 - 1117,64 грн; з 01.05.2016 - 1173,64 грн; з 01.12.2016 - 1290,64 грн; з 01.05.2017 - 1355,64 грн; з 01.10.2017 - 1553,59 грн; з 01.01.2018 - 1590,79 грн; з 01.12.2018 - 1598,59 грн; з 01.01.2019 - 1770,79 грн; з 01.03.2019 - 1870,79 грн; з 01.07.2019 - 2000,00 грн; з 01.01.2020 - 2008,06 грн; з 01.05.2020 - 2108,06 грн; з 01.09.2020 - 2131,93 грн; з 01.01.2021 - 2531,93 грн; з 01.03.2021 - 2631,93 грн; з 01.12.2021 - 2746,45 грн; з 01.03.2022 - 2846,45 грн; з 01.10.2022 - 3146,95 грн; з 01.03.2023 - 3619,84 грн; з 01.03.2024 - 3885,74 грн.
Доплата за період з 07.10.2009 по 31.08.2023 в сумі 248 746,63 грн виплачена у 13.09.2023 разом з основним розміром пенсії через ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". 
Також, на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №480/1040/23 управлінням нарахована компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 242 056,02 грн, яка була виплачена через ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" в грудні 2024 року.
Представник позивачки вважає, що відповідач не здійснив перерахунок пенсії позивачки за період, починаючи з 07.10.2009 по теперішній час в розмірі на момент виплати пенсії, з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсії, що стало підставою для звернення до суду з даною заявою в порядку статті 382 КАС України.
Відмовляючи у задоволенні заяви в порядку ст.382 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №480/1040/23 виконано. Водночас, доводи представника позивача носять припущення та не підтверджуються жодними доказами. Представник позивачки у своїх аргументах не надає жодного обґрунтованого заперечення щодо конкретних сум чи методики розрахунку, а лише стверджує, що, на його думку, розрахунок не відповідає рішенню суду.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з вимогами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч.1 ст.372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.
Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано статтями 382 – 382-3 КАС України.
За приписами ч.1 ст.382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст.382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Відповідно до ч.1 ст.382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.
За приписами ч.ч. 1-3, 10, 11 ст.382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
У разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.
Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Отже, судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, може встановити суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу. 
Таким чином, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення, є правовим наслідком судового рішення.
Колегія суддів зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню рішення суду та відновленню порушених прав особи - позивача.
З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.
Слід зазначити, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.
Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.
Тому, після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили, суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.
В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що невиконанням рішення суду, яке набрало законної сили, підривається як авторитет судової гілки влади, так і авторитет демократичної держави в цілому.
Рішення суду, яке набрало законної сили - має бути виконане. Виконання рішення суду забезпечує довіру суспільства до суду, оскільки довіра людини до суду формується не тільки через призму справедливого судового рішення, а й зокрема через виконання цього рішення.
У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.03.2020 у справі №539/3406/17, від 10.02.2022 у справі №160/13013/19, що враховуються судом відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.
Колегія суддів зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Судом встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №480/1040/23, яке набрало законної сили 31.07.2023, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 07.10.2009, з урахуванням стажу роботи та надбавки за понаднормовий стаж відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсії та індексації, відповідно до ст. 28, ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на момент фактичної виплати пенсії, за винятком сплачених сум.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при поновленні позивачці пенсії з 07.10.2009, відповідачем безпідставно встановлено особливість «Не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд.розм.», що призвело до порушення прав позивачки на належний розрахунок пенсії, оскільки Закон України №1058 не містить застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати та заборону перерахунків пенсій осіб, які постійно проживають за межами України.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем допущені протиправна бездіяльність щодо не перерахунку та невиплати позивачці пенсії за віком, у законодавчо встановлених розмірах, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком та індексації.
При цьому, суд першої інстанції зазначив, що обчислення розміру страхового стажу позивачки та врахування надбавок відповідачем не здійснювалось, у той же час визначення розміру пенсійної виплати із розрахунку страхового стажу та визначення надбавки є дискреційними повноваженнями відповідача та має бути обчислене, виходячи із відомостей, вказаних у трудовій книжці відповідно до порядку, визначеного законом.
Як вбачається з матеріалів справи та пояснень відповідача, на виконання рішення суду у справі №480/1040/23, ГУ ПФУ в Сумській області ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 07.10.2009, з урахуванням стажу роботи та надбавки за понаднормовий стаж (14 років) відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується розпорядженнями про проведення перерахунку.
Також, в розпорядженні відображено розмір пенсії, у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму (щорічно).
Судом встановлено, що з 01.10.2017 здійснено осучаснення пенсії шляхом зміни показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як показник за 2014-2016 рр., який становив 3764,40 грн відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII.
Позивачці проведено перерахунки пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії починаючи з 01.10.2017 (за 2014-2016 роки), який становить 3764,40 грн, на відповідні коефіцієнти, а саме: з 01.03.2019 був збільшений на коефіцієнт 1,17- 4404,35 грн (3764,40 х 1,17), з 01.05.2020 збільшений на коефіцієнт 1,11 та склав 4888,83 грн (4404,35 х 1,11), з 01.03.2021 збільшений на коефіцієнт 1,11 та склав 5426,60 грн. (4888,83 х 1,11), з 01.03.2022, збільшений на коефіцієнт 1,14 та склав 6186,32 грн (5426,60 х 1,14), з 01.03.2023 збільшений на коефіцієнт 1,197 та склав 7405,03 грн (6186,32 х 1,197).
У подальшому, з 01.03.2024 застосовано показник середньої заробітної плати 7994,47 грн (3764,40 грн - середня заробітна плата в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014- 2016 роки х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14х 1,197 х 1,0796).
З 01.03.2025 застосовано показник середньої заробітної плати 8913,83 грн (3764,40 грн - середня заробітна плата в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14х 1,197 х 1,0796 х 1,115.
У відповідності до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 15.03.2021 №963 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у 2022 році та в подальшому» з 01.10.2022 до розміру пенсії позивачки встановлена щомісячна компенсаційна виплата в розмірі 300,00 грн.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що відповідачем вчинені належні дії, спрямовані на фактичне виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №480/1040/23.
При цьому, колегія суддів зауважує, що в ході судового розгляду позивачкою по справі не оскаржувались конкретні значення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, коефіцієнти збільшення, розмір щомісячних компенсаційних виплат, інші конкретні суми чи методики розрахунку, проведені ГУ ПФУ в Сумській області при обчисленні розміру пенсії позивачки на виконання рішення суду.
Суд звертає увагу заявниці на те, що в межах розгляду заяви, поданої в порядку статті 382 КАС України, суд не вправі вирішувати питання, які він вирішує під час ухвалення рішення відповідно статті 244 КАС України, а саме: 1) чи мають місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин тощо.
Також в межах розгляду заяви, поданої в порядку статті 382 КАС України, суд не вправі доходити висновків, які за своєю суттю є прийняттям рішення, тобто суд не вправі ухвалою, постановленою в порядку статті 382 КАС України, фактично вирішувати спір та зобов`язувати відповідача вчинити певні дії, оскільки вирішення такого питання потребує встановлення нових обставин; надання та дослідження нових доказів; витребування додаткових доказів; а також подання всіма учасниками справи заяв по суті щодо цих правовідносин та застосування норм права, якими регулюються саме такі правовідносини.
Вирішуючи питання щодо визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними щодо неналежного виконання рішення суду, суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення, а тому процесуальна процедура вирішення питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.
Тож у разі незгоди з проведеним перерахунком та виплатою пенсії з 07.10.2009 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №480/1040/23, позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду з відповідним позовом.
Враховуючи викладене, на переконання суду, в даному випадку заявлені позивачкою вимоги в межах заяви, поданої в порядку статті 382 КАС України, можуть слугувати підставою для звернення позивачки із окремим позовом до суду.
Проаналізувавши доводи позивачки щодо поданої заяви, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності відповідача та порушення ними прав, свобод, інтересів позивачки під час виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №480/1040/23, а тому заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді заяви неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Щодо посилання в апеляційній скарзі позивачки на правові позиції Європейського суду з прав людини в певних його рішеннях, то колегія суддів їх враховує та зауважує, що висновки суду у даній справі не суперечать їм.
Також, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, переглянувши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 по справі № 480/1040/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий   І.М. Ральченко