Справа № 569/20522/25
1-кп/569/747/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне кримінальне провадження №12025181010001863 від 11.09.2025 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
1. Історія провадження
25.09.2025 до Рівненського міського суду Рівненської області надійшли матеріали кримінального провадження №12025181010001863 від 11.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Ухвалою суду від 26.09.2025 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.
02.12.2025 закінчено підготовче судове засідання, кримінальне провадження призначено до судового розгляду. 
2. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
08 вересня 2025 року, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи на законних підставах у квартирі АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, який в подальшому продовжено, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку сторонніх осіб, таємно викрав болгарку марки «DNIPRO-M» модель «GS-140SE» вартістю 1700 грн., шуруповерт марки «DNIPRO-M» модель «CD-218» вартістю 933 грн., перфоратор марки «ZENIT» модель «ЗП-9824» вартістю 2400 грн., які належать потерпілій ОСОБА_4 , чим завдав останній майнової шкоди у загальному розмірі 5033 грн. 
Таким чином, ОСОБА_5 визнається судом винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
3. Позиції учасників судового провадження
Обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю, підтвердив фактичні обставини вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що викладені в обвинувальному акті, просив суд здійснювати розгляд з урахуванням вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Йому роз`яснено та зрозуміло неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини в апеляційному порядку.
Під час його допиту в судовому засіданні пояснив, що 08.09.2025, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , таємно викрав болгарку, шуруповерт та перфоратор, викрадені речі здав в ломбард, за що отримав приблизно 2000 гривень, які використав на власні потреби. У вчиненому щиро розкаюється, має намір виправитись і не вчиняти нових злочинів.
Прокурор підтримав обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, просив суд, з урахуванням думки обвинуваченого, здійснювати розгляд, ураховуючи вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, та обмежитись допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, відомостей щодо процесуальних витрат та речових доказів. Прокурор не оспорив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, йому зрозуміло неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Потерпіла ОСОБА_4 не заперечувала щодо розгляду кримінального провадження згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, вказала, що їй роз`яснені та зрозумілі наслідки застосування такого порядку, міру покарання просила визначити на розсуд суду.
Під час її допиту в судовому засіданні пояснила, що за згодою з чоловіком ОСОБА_6 надали обвинуваченому ОСОБА_5 в тимчасове безоплатне користування квартиру АДРЕСА_3 , оскільки останній пояснював, що через особисті проблеми немає де ночувати. У квартирі проводились ремонтні роботи, там знаходилися різні будівельні інструменти. Через деякий час, прибувши разом з чоловіком до квартири, помітили відсутність болгарки, шуруповерта та перфоратора. Так як ключі були лише у обвинуваченого вважали, що він міг забрати вказані речі, намагалися з ним зв`язатися, однак він не відповідав на телефоні дзвінки, а тому звернулися до поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення. Пізніше викрадені речі повернули поліцейські, до обвинуваченого претензій немає, просила не карати його суворо.
4. Мотиви суду
Положенням ч. 3 ст. 349 КПК України визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За приписами ч. 2 ст. 349 КПК України обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.
Обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України є: повне визнання вини обвинуваченим, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим за ч. 4 ст. 185 КК України, повідомлення ним фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, заслухавши думки учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та ухвалив обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, документів щодо процесуальних витрат, арештів, запобіжного заходу та речових доказів.
При цьому, суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, не є складним, є одноепізодним, обвинувачений розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні. Відтак, у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності й істинності позиції обвинуваченого з цього питання.
Таким чином, відповідно до ст. 22 КПК України, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. Також суд враховує особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_5 на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває,  за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
За таких обставин, суд вважає, що покарання обвинуваченому необхідно призначити в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.
Враховуючи дані про особу ОСОБА_5 , який є особою молодого віку, на обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, усвідомив протиправність своєї злочинної поведінки, наявність пом`якшуючих покарання обставин, те, що потерпіла не має жодних претензій до обвинуваченого, цивільного позову не заявляла, а також те, що ОСОБА_5 вказав, що зробив для себе позитивні висновки, має намір виправитись і не вчиняти нових злочинів, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати вимоги статей 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.
На думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових кримінальних правопорушень.
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Враховуючи положення ст. 100 КПК України, речові докази по кримінальному провадженню: болгарку марки «Dnipro-M», модель «GS-140SE», шуруповерт марки «Dnipro-M», модель «CD-218», перфоратор марки «Zenit», модель «ЗП-9824», – суд вирішує повернути потерпілій ОСОБА_4 ; сліди пальців рук та дактилоскопічну карту особи, заповнену на ім`я ОСОБА_5 , – знищити. 
Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат. Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
З огляду на ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_5 витрати на залучення експрертів в розмірі 12 479 (дванадцять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок підлягають стягненню з обвинуваченого.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.
На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку, суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 373, 374, 615 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік. 
На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк відбування покарання у виді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України обчислювати з дня проголошення вироку.
Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави судові витрати на залучення експертів в розмірі 12 479 (дванадцять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Після набрання вироком законної сили, речові докази: 
- болгарку марки «Dnipro-M», модель «GS-140SE», шуруповерт марки «Dnipro-M», модель «CD-218», перфоратор марки «Zenit», модель «ЗП-9824», – повернути потерпілій ОСОБА_4 ;
- сліди пальців рук та дактилоскопічну карту особи, заповнену на ім`я ОСОБА_5 , – знищити. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду.
Суд, на підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку обмежився проголошенням його резолютивної частини. Копію повного тексту вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Рівненського міського суду        ОСОБА_7