Справа №682/3417/25 
Провадження №2-а/682/8/2026 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 р. м. Славута Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючої судді Матвєєвої Н.В.
з участю секретарки судових засідань Кисельової А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута Хмельницької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Жилюк О.В. до  ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
в с т а н о в и в :
24.12.2025 року адвокат Жилюк О.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить поновити пропущений строк на звернення до суду з позовом та скасувати постанову № 1549 від 13.11.2025 р. про накладення адміністративного стягнення у виді 17000 грн штрафу у справі по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
В заяві до суду представник позивача - адвокат Жилюк О.В. просить розглянути справу за його відсутності та за відсутності позивача ОСОБА_1 .
З позовної заяви вбачається, що 24.12.2025 р. постановою № 1549, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та на нього накладене стягнення у виді штрафу у сумі 17000 грн. В постанові зазначено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився без поважних причин до 05.06.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду з метою визначення своєї придатності до військової служби. 29.10.2025 року ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 і під час складання протоколу № 993 від 29.10.2025 було виявлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 був визнаний непридатним до військової служби по гр.1, ст. 34 наказу МО №260 і мав пройти переобстеження в 1995 році. Станом на 29.10.2025 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 ВЛК не проходив. Своїми неправомірними діями, які виразились у непроходженні військово-лікарської комісії для визначення ступеню придатності до військової служби та стану здоров`я військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №3633-ХІ Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 р. № 921 (втратила чинність з 05.01.2023 року), Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів (додаток №2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів»), затверджених Постановою Кабінету №1487 від 30.12.2022 року (вступила в дію з 05.01.2023 року), частини другої статті 17 Закону України «Про оборону України», частини третьої та десятої статті 1, пункту 2 частини першої статті 37, частини 1 ст. 38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», абзацу третього частини першої та абзацу сьомого частини третьої та частини шостої статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, кваліфікуючою ознакою якого є порушення законодавства про оборону, мобілізацію, підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період».
Проте, у резолютивній частині постанови № 1549 від 13.11.2025 р не зазначено про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, як зазначено в санкції зазначеної частини цієї статті. 
В мотивувальній частині постанови № 1549 дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за Порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а не за Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Вказує, що в постанові не зазначено, який саме з пунктів Додатку №2 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року був порушений.
У ОСОБА_1 вилучили військовий квиток, в якому була відмітка про зняття його з військового обліку за станом здоров`я у зв`язку з непридатністю до військової служби у мирний час, після чого його утримували в приміщенні першого відділу РТЦК (колишнього дитячого садочка по АДРЕСА_1 ) більше 10 днів. Під час його утримання у відділі ПТЦК, останній пройшов ВЛК і був визнаний придатним до військової служби в тилових частинах, йому було видано новий військовий квиток НОМЕР_1 , а в подальшому він був відправлений до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), де і проходить на даний час військову службу. 19.12.2025 року йому стало відомо, що Славутським відділом ДВС у Шепетівському районі була заблокована його банківська картка, а тому 22.12.2025 року за його письмовою заявою було надано копію постанови від 13.11.2025 р. №1549 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення про накладення на нього штрафу в сумі 17000 грн. До 22.12.2025 р. позивачу нічого не було відомо про складання відносно нього протоколу №993 від 29.10.2025 року, а також про винесення щодо нього постанови у справі про адміністративне правопорушення, хоча він весь час після затримання і до направлення його до військової частини НОМЕР_3 , утримувався в ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Щодо суті адміністративного правопорушення позивач вказує, його безпідставно та неправомірно було притягнуто до відповідальності.
За таких обставин позивач ОСОБА_1 просив скасувати постанову № 1549 від 13.11.2025 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, на підставі якої за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, його притягнуто до відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. і справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.12.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду зі адміністративним позовом.
На виконання ухвали суду від 26.12.2025 року, відповідачем у справі - ІНФОРМАЦІЯ_4 надано адміністративну справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Жилюк О.В. у судове засідання не з`явилися, останній подав до суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити, а розгляд справи проводити у їх відсутності.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 29.10.2025 року начальником відділення обліку мобілізаційної роботи - заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 майором ОСОБА_3 складено протокол № 993 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .
З протоколу № 993 про адміністративне правопорушення від 29.10.2025 р. вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився без поважних причин до 05.06.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду з метою визначення своєї придатності до військової служби. В зв`язку з цим ОСОБА_1 було направлено електронне звернення Е38118682 від 29.10.2025, яке передбачене п.56 постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р № 1487, до органів Національної поліції України про розшук та доставлення ОСОБА_1 , як особи, що вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Пізніше, 29.10.2025 ОСОБА_1 був доставлений працівниками Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було встановлено, що у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану особисто не повідомив органам, в яких перебуває на військовому обліку, відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку, які визначені п.17-1 ч.1 ст.7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" порушив вимоги ч.11 ст.38 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП під час дії особливого періоду.
Позивач ОСОБА_1 був присутній під час складання протоколу, відмовився від надання пояснень на підставі ст.63 Конституції України, у присутності двох свідків та відмовився від отримання другого примірника протоколу. У протоколі зазначено, що ОСОБА_4 роз`яснені його права, передбачені ст.268 КУпАП та повідомлено про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення - о 10.00 год. 13.11.2025 року.
13.11.2025 року постановою № 1549, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.
З постанови вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився без поважних причин до 05.06.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду з метою визначення своєї придатності до військової служби. Пізніше, 29.0.2025 ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 і під час складання протоколу № 993 від 29.10.2025 було виявлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 був визнаний непридатним до військової служби по гр.1, ст. 34 в Наказу МО №260 і мав пройти переобстеження в 1995 р. Станом на 29.10.2025 ОСОБА_1 ВЛК не проходив. Таким чином, своїми діями, які виразились у не проходженні військово-лікарської комісії для визначення ступеню придатності до військової служби та стану свого здоров?я військовозобов?язаний ОСОБА_5 порушив вимоги підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №3633-IX, Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов?язаних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12.2016 року (втратила чинність з 05.01.2023 року), Правил військового обліку призовників і військовозобов?язаних та резервістів (додаток №2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників. військовозобов?язаних та резервістів»), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 р. (вступила в дію з 05.01.2023
року), частини другої статті 17 Закону України «Про оборону України», частин третьої та десятої статті 1, пункту 2 частини першої статті 37, частини 11 статті 38 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», абзацу третього частини першої та абзацу сьомого частини третьої та частини шостої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, кваліфікуючими ознаками якого є вчинення вказаних дій в особливий період. 
У оскаржуваній постанові № 1549 від 13.11.2025 р відсутні відомості про присутність ОСОБА_1 під час розгляду справи про адмінправопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; про вручення йому копії постанови про притягнення до адмінвідповідальності.
Постанова набрала законної сили 24.11. 2025 року, про що свідчать відомості начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .
У постанові зазначено проте, що на підставі ч.2 ст. 308 КУпАП, у разі несплати ОСОБА_1 штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органу державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу на суму 34000 грн.
08.12.2025 року начальник Шепетівського РТЦК направив оскаржувану постанову до Славутського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області на виконання.
22.12.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Славутського відділу ДВС із заявою про надання йому копії постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1549 від 13.11.2025 р про накладення на нього штрафу в сумі 34000 грн та копії постанови про відкриття виконавчого провадження.
Вказані документи ОСОБА_1 отримав 22.12.2025 р.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як передбачено ч. 1ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.
За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями, передбаченими ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події і складу адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
24 лютого 2022 року відповідно до п. 20 ч. 1ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні постановлено ввести воєнний стан з 24.02.2022 р. строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні було неодноразово продовжено, тому особливий період в Україні триває по теперішній час.
З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 3 березня 2022 року № 2105-IX (Указ № 65/2022), запроваджено загальну мобілізацію, яка триває і до нині.
Відповідно до ст. 7 п. 17-1 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать:
17-1) відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку; {Частину першу статті 7 доповнено пунктом 17-1 згідно із Законом № 3549-IX від 16.01.2024}.
Відповідно до ч.11 ст.38 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.
Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про оборону України", захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Відповідно до п. 1 ч. 1, абз. 6, 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», визначено процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями.
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» Законом України № 4235-ІХ від 12.02.2025 було внесено зміни і викладено положення у наступній редакції:
«2. Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України-до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина третя статті 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період .
В матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності містяться: копія паспорта, копія військового квитка № НОМЕР_4 , яка містить відомості, що позивач є особою з інвалідністю 1 групи. В обліковій картці до військового квитка ОСОБА_1 , в якій зазначено персональні дані, адреса місця реєстрації та проживання, сімейний стан, вказано порушення яке допустив ОСОБА_1 - не проходження (відмова від проходження) військово-лікарської комісії (п.2 розділу II ЗУ "Про внесення змін до деяких Законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист"). Разом з тим у протоколі №993 від 29.10.2025 року та оскаржуваній постанові зазначена зовсім інша суть правопорушення вчиненого ОСОБА_1 та не зазначено, який Закон України (п.2 розділу II ЗУ "Про внесення змін до деяких Законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист") порушив ОСОБА_1 .
У досліджуваному протоколі про адмінправопорушення №993 від 29.10.2025 р, констатовано вчинення ОСОБА_1 порушення п.17-1 ч.1 ст.7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" порушив вимоги ч.11 ст.38 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".
Постановою № 1549 по справі про адмінправопорушення від 13.11.2025 р, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за діяння, вказане у протоколі про адмінправопорушення №993 від 29.10.2025 р., натомість ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №3633-IX, Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов?язаних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12.2016 року (втратила чинність з 05.01.2023 року), Правил військового обліку призовників і військовозобов?язаних та резервістів (додаток №2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників. військовозобов?язаних та резервістів» (не зазначено, який п. Порядку порушив позивач), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 р. (вступила в дію з 05.01.2023 року), частини другої статті 17 Закону України «Про оборону України», частин третьої та десятої статті 1, пункту 2 частини першої статті 37, частини 11 статті 38 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», абзацу третього частини першої та абзацу сьомого частини третьої та частини шостої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що свідчить про незаконність постанови та порушення права на захист позивача, який не був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Оскільки ст. 210-1 КУпАП є бланкетною, тому відповідач повинен був вказати, яке порушення вчинив позивач, та яку норму закону порушив. 
А тому зміст складеного протоколу про адмінправопорушення №993 від 29.10.2025 року відносно ОСОБА_1 відрізняється від змісту оскаржуваної постанови № 1549 від 13.11.2025 року. 
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова № 1549 від 13.11.2025 року  прийнята не на підставі та не у спосіб, що передбачені КУпАП, необґрунтована, тобто, без урахування усіх обставин, які є важливими для прийняття такого рішення, а відтак, підлягає скасуванню, а справу слід надіслати на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи), для ухвалення законного і обґрунтованого рішення.
З цих підстав позов підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст. 19, 62 Конституції України, ст. 7, 251, 252, 255, 256, 258, 280 КУпАП, ст. 2, 5, 6-11, 13-15, 72-79, 90, 268-271, 286 КАС України, суд,
у х в а л и в :
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Скасувати постанову № 1549 від 13.11.2025 р у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесену начальником  ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності.
Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністратвиного правопорушення, передбаченого ст.210-1 ч.3 КУпАП направити на новий розгляд до  ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя Матвєєва Н.В.