ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" грудня 2025 р.           Справа№ 911/510/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Михальської Ю.Б.
суддів:            Мальченко А.О. 
          Тищенко А.І. 

розглянувши у письмовому провадженні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Лісгрупсервіс» про ухвалення додаткового рішення 
за результатами розгляду апеляційних скарг Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Столичний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»
на рішення Господарського суду Київської області від 16.06.2025 (повний текст рішення складено 08.08.2025) та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 28.07.2025 (повний текст рішення складено 20.08.2025)
у справі       №911/510/25 (суддя Щоткін О.В.)
за позовом   Товариства з обмеженою відповідальністю «Лісгрупсервіс»
до                           Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Вищедубечанське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»
про стягнення 1 487 236,40 грн,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 у справі №911/510/25 апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Столичний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на рішення Господарського суду Київської області від 16.06.2025  у справі №911/510/25 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 16.06.2025 у справі №911/510/25 залишено без змін, судовий збір за подання апеляційної скарги покладено на Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі Філії «Столичний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 у справі №911/510/25 апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Столичний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 28.07.2025 у справі №911/510/25 залишено без задоволення, додаткове рішення Господарського суду Київської області від 28.07.2025 у справі №911/510/25 залишено без змін.
07.11.2025 через підсистему «Електронний суд» представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Лісгрупсервіс» звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лісгрупсервіс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15  000,00 грн.
Протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 07.11.2025 вказану заяву передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.
10.11.2025 через підсистему «Електронний суд» представник Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Столичний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» подав до суду апеляційної інстанції заперечення на клопотання про розподіл судових витрат, у якому просив суд відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статі 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 2 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Лісгрупсервіс» про ухвалення додаткової постанови, розгляд якої постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
У період з 19.11.2025 по 03.12.2025 головуюча суддя Михальська Ю.Б. та суддя Тищенко А.І. перебували у відрядженні.
Суд апеляційної інстанції, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Лісгрупсервіс» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №911/510/25, дійшов таких висновків.
Пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно зі  статтею 123 Господарського процесуального кодексу України  судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
За змістом  статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»  договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»  гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3  статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частин 1, 2  статті 126 Господарського процесуального кодексу України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8  статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3  статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Зміст цієї норми може тлумачитися розширено, зокрема як те, що детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах. Подання стороною доказів, що містять у собі детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, є таким, що відповідає положенням частин другої та третьої статті  126  та частини восьмої статті  129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом яких сторони мають подати суду докази в підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру.
Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.
Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України  розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі  статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
У разі недотримання вимог частини 4  статті 126 Господарського процесуального кодексу України  суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6  статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас, колегія суддів наголошує, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9  статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
При цьому, в судовому рішенні суд повинен навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19.
Відповідно до статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Колегією суддів установлено, що позивач у відзивах на апеляційні скарги на рішення та додаткове рішення навів попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції - 15  000,00 грн.
Після прийняття 04.11.2025 постанов Північним апеляційним господарським судом у даній справі адвокатом позивача Рябчун О.Д., керуючись положеннями частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, 07.11.2025 через підсистему «Електронний суд» було подано до Північного апеляційного господарського суду заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, в якій представник просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 15 000,00 грн.
Вказану заяву було подано у встановлений законом строк (протягом п`яти днів з дати ухвалення постанов судом апеляційної інстанції).
До заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №911/510/25 представником позивача додано копії Договору про надання правової допомоги від 02.01.2025, укладеного між Адвокатським бюро «Олесі Рябчун» і ТОВ «Лісгрупсервіс», додаткової угоди №1 від 02.09.2025 до даного Договору, ордеру серії АМ №1151997 від 05.09.2025 на надання правничої (правової) допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Лісгрупсервіс» на підставі договору в Північному апеляційному господарському суді адвокатом Рябчун О.Д., виданого Адвокатським бюро «Олесі Рябчун»; акту приймання-передачі наданих послуг з правничої (правової) допомоги від 05.11.2025 до Договору від 02.01.2025 (у суді апеляційної інстанції по судовій справі №911/510/25); платіжної інструкції №289 від 06.11.2025 на суму 15  000,00 грн, докази відправки заяви відповідачу (квитанція про доставку документів до електронного кабінету відповідача в підсистемі «Електронний суд»).
Судом за матеріалами справи установлено, що з метою надання правничої допомоги між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лісгрупсервіс» (клієнт) та Адвокатським бюро «Олесі Рябчун» (бюро) укладено Договір про надання правової допомоги від 02.01.2025 та додаткову угоду №1 від 02.09.2025 до нього.
Відповідно до пункту 1.1. Договору адвокатське бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правничу допомогу щодо: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства); представництва та захисту інтересів клієнта, зокрема, у судах під час здійснення господарського судочинства.
          Згідно з пунктом 2.3. Договору безпосереднє представництво інтересів клієнта від імені адвокатського бюро за цим договором здійснює адвокат Рябчун Олеся Дмитрівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЖТ №001092 від 29.08.2019, видане на підставі рішення Ради адвокатів Житомирської області від 01.08.2019 № 26/1.
          Відповідно до пункту 2.4. Договору визначений ним об`єм правничої допомоги може бути змінений (збільшений/зменшений) виключно за згодою сторін шляхом укладення додаткової письмової угоди.
У пункті 3.1. Договору у редакції додаткової угоди №1 від 02.09.2025 до нього сторони обумовили гонорар, зокрема, розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокатському бюро за надану в межах цього договору правову допомогу під час розгляду справи у Північному апеляційному господарському суді становить 15  000,00 грн.
Згідно з пунктом 3.2. Договору клієнт зобов`язується сплатити зазначену суму гонорару адвокатському бюро протягом 5 (п`яти) днів після ухвалення судового рішення по справі і набрання ним законної сили (пункт 3.2.).
Відповідно до пункту 4.1. Договору останній діє з моменту погодження сторонами усіх істотних умов та підписання сторонами тексту договору та додатків (додаткових угод) до нього. 
Згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг з правничої (правової) допомоги до договору про надання правничої допомоги від 02.01.2025 (у суді апеляційної інстанції по судовій справі №911/510/25) від 05.11.2025 адвокатське бюро надало у період з 05 вересня 2025 року по 04 листопада 2025  року юридичні послуги, що пов`язані з веденням судової справи № 911/510/25 у Північному апеляційному господарському суді (ознайомлення з апеляційними скаргами ДСГП «Ліси України» на рішення та додаткове рішення, підготовка та подання до Північного апеляційного господарського суду відзивів на апеляційні скарги, підготовка та представництво ТОВ «Лісгрупсервіс» у судових засіданнях Північного апеляційного господарського суду 04.11.2025), а клієнт прийняв від адвокатського бюро юридичні послуги, які згідно з пунктом 3 Договору підлягають оплаті в повному розмірі. 
Враховуючи обсяг зазначених вище наданих адвокатським бюро правових послуг ТОВ «Лісгрупсервіс» (клієнту), підписанням вказаного акту сторони засвідчили, що правова допомога, надана (виконана) адвокатським бюро клієнтові належним чином, узгоджена сторонами винагорода (гонорар) становить 15 000,00 грн.
Відповідно до платіжної інструкції №289 від 06.11.2025 ТОВ «Лісгрупсервіс» перерахувало на рахунок адвокатського бюро 15 000,00 грн із призначенням платежу «Оплата за послуги правничної (правової) допомоги згідно акту від 05.11.2025 року, Без ПДВ».
Повноваження адвоката Рябчун О.Д. підтверджуються ордером серії АМ №1151997 від 05.09.2025 на надання правничої (правової) допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Лісгрупсервіс» на підставі договору в Північному апеляційному господарському суді.
Вказаними документами підтверджується факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в загальній сумі 15 000,00 грн.
Водночас, як уже наголошувалось, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на послуги адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9   статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Подані позивачем документи на підтвердження факту понесення ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування їх в зазначеному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Відповідні докази згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням,
У поданих до суду апеляційної інстанції 10.11.2025 запереченнях представниця відповідача зазначила, що наданий позивачем Акт приймання-передачі наданих послуг від 05.11.2025 у справі №911/510/25 не може за своїм змістом вважатися детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, оскільки є загальним описом та не містить деталізації щодо конкретного обсягу роботи, витраченого часу та підтвердження фактичного надання таких послуг, що унеможливлює оцінку їх обґрунтованості та необхідності. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Оцінюючи вказані доводи відповідача, колегія суддів зазначає таке.
Як уже наголошувалось, зміст частини 3  статті 126 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах. 
У даному випадку такий опис міститься у наданому позивачем до суду Акті приймання-передачі наданих послуг від 05.11.2025.
Стосовно доводів скаржника щодо відсутності в акті деталізації щодо конкретного обсягу роботи, то колегія суддів зазначає, що відповідний акт складений саме на підтвердження надання правничої допомоги позивачу у Північному апеляційному господарському суді у справі №911/510/25, про що чітко зазначено в самому акті, а перелік наданих послуг (виконаних робіт), а саме: ознайомлення з апеляційними скаргами ДСГП «Ліси України» на рішення та додаткове рішення, підготовка та подання до Північного апеляційного господарського суду відзивів на апеляційні скарги, підготовка та представництво ТОВ «Лісгрупсервіс» у судових засіданнях Північного апеляційного господарського суду 04.11.2025, є більш ніж деталізованим й надання таких послуг позивачу підтверджується матеріалами справи.
При цьому, у пункті 3.1. Договору в редакції додаткової угоди №1 сторони погодили саме фіксований гонорар адвоката у розмірі 15 000,00 грн.
Таким чином, у межах цієї справи розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами Договору у фіксованому розмірі, не є погодинним, а тому не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача, а отже є визначеним (аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі №  640/18402/19).
Вказаний висновок про необов`язковість подання стороною детального опису наданих послуг у випадку погодження фіксованого розміру гонорару адвоката узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Так, Велика Палата Верховного Суду у даній постанові наголосила на тому, що правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.
За цих обставин суд відхиляє доводи відповідача щодо необґрунтованості заявлених позивачем судових витрат у зв`язку з неподанням позивачем детального опису наданих адвокатом послуг, оскільки сторона може доводити неспівмірність витрат і без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги.
Поруч із цим, колегія суддів при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу позивача за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (за ознайомлення з апеляційною скаргою ДСГП «Ліси України» на додаткове рішення, підготовку та подання до Північного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення, підготовку та представництво ТОВ «Лісгрупсервіс» у судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 04.11.2025 з розгляду апеляційної скарги н на додаткове рішення) звертає увагу позивача на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 30.01.2024 у справі №925/790/17 (925/580/20), згідно з якими (пункт 31.7.) оскарження додаткового судового рішення не є окремими судовим розглядом спору по суті, а прямо залежить від розгляду основної справи, тому вирішення питання щодо стягнення судових витрат за наслідками перегляду додаткового рішення («розподіл витрат на правничу допомогу за участь у розгляді питання про розподіл витрат на правничу допомогу»), яким вже вирішено питання розподілу судових витрат, є необґрунтованим та не відповідає змісту процесуального законодавства щодо розподілу судових витрат.
З урахуванням зазначеного, апеляційний суд вважає відсутніми підстави для відшкодування відповідачем позивачу витрат, пов`язаних з розглядом апеляційної скарги відповідача на додаткове рішення суду в даній справі, яким вирішувалося питання про розподіл судових витрат між сторонами.
Оскільки розмір гонорару адвоката є фіксованим, то з урахуванням наданих позивачем доказів та зазначених обставин щодо неможливості покладення на відповідача витрат за розгляд апеляційної скарги на додаткове рішення суду, відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача підлягають судові витрати у розмірі 7  500,00 грн (50% від загальної суми заявлених витрат, які включають в себе як надані послуги з представництва інтересів позивача під час розгляду апеляційної скарги на рішення, так і на додаткове рішення суду першої інстанції).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що клопотання відповідача не містить доводів щодо неспівмірності заявлених до стягнення витрат обсягу фактично наданих послуг, непропорційності цих витрат до предмета спору, невідповідності їх критерію розумності, а судом такої неспівмірності щодо витрат на суму 7  500,00 грн не встановлено.
З огляду на зазначене, колегія суддів, дослідивши матеріали справи, враховуючи рівень складності справи та обсяг доказів, що підлягали вивченню та аналізу, оцінюючи надані позивачем до заяви про ухвалення додаткового судового рішення докази, вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Лісгрупсервіс» про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн підлягає задоволенню частково на суму 7  500,00 грн.
Підстав не присуджувати до стягнення з відповідача зазначені витрати у сумі 7  500,00 грн або ж підстав для їх зменшення судом не встановлено.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Лісгрупсервіс» про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду апеляційних скарг Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Столичний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на рішення Господарського суду Київської області від 16.06.2025 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 28.07.2025 у справі №911/510/25 задовольнити частково.
Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (01601, м. Київ, вул. Руставелі Шота, буд. 9А; код ЄДРПОУ 44768034) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лісгрупсервіс» (10029, Житомирська   обл., м.   Житомир, вул.   Бандери Степана, буд. 7; код ЄДРПОУ 42392864) 7  500 (сім тисяч п`ятсот) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.
Видати наказ. Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області відповідно до вимог процесуального законодавства.
Матеріали справи №911/510/25 повернути до місцевого господарського суду.
          Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            Ю.Б. Михальська 

Судді                                                                                А.О. Мальченко

                                                                                А.І. Тищенко