ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року 
м. Київ
справа № 820/5043/18
адміністративне провадження № К/9901/66666/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,
суддів -Юрченко В.П., Хохуляка В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області
на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2018 (суддя: Бідонько А.В.)
та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2018 (судді: Яковенко М.М., Лях О.П., Старосуд М.І.)
у справі № 820/5043/18
за позовом Головного управління ДПС у Харківській області 
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, - 
В С Т А Н О В И В:
У червні 2018 року Головне управління ДПС у Харківській області (далі - позивач, ГУ ДПС у Харківській області, податковий/контролюючий орган, правонаступник ГУ ДФС у Харківській області) звернулося до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_1 ), в якому просило суд підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна відповідача, зупинити видаткові операції платника податків на його рахунках відкритих у банківських установах, які обслуговують ФОП ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач наголосив на не допуску відповідачем посадових осіб податкового органу до проведення фактичної перевірки, у зв`язку з чим керівником прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна відповідача, що і слугувало зверненням до суду з даним позовом.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2018 (т. 1 а.с. 90, 91-95), залишеного без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2018 (т. 1 а.с. 143-145) у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції, з мотивами якого погодився суд апеляційної інстанції виходили з того, що оскільки з моменту застосування рішенням ГУ ДФС у Харківській області від 22.06.2018 умовного адміністративного арешту майна відповідача, минуло 96 годин, встановлених законом для його перевірки, тому застосований адміністративний арешт є припиненим, відповідно до вимог підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України. Щодо іншої частини позовних вимог, суд прийшов до висновку, що застосування арешту коштів платника податків можливе лише за наявності підстав визначених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, який є спеціальним щодо норм пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Однак, до заяви ГУ ДФС в Харківській області не додано доказів наявності у відповідача податкового боргу.
Не погоджуючись із судовими рішеннями першої та апеляційної інстанції податковий орган звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
В доводах касаційної скарги скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права та порушено принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору.
Додає, що суди попередніх інстанцій невірно застосували ст. 94 Податкового кодексу України, оскільки у відповідності до п/п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від допуску посадових осіб органу державної податкової служби до проведення перевірки, що слугувало підставою для прийняття керівником рішення про застосування адміністративного арешту, яке потребувало підтвердження рішенням суду.
Відповідач надіслав відзив на касаційну скаргу, в якому просив таку скаргу залишити без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що посадовими особами Головного управління ДФС у Харківській області згідно з п/п. 80.2.3 п. 80 ст. 80 Податкового кодексу України, на підставі наказу від 07.06.2018 № 4100, направлень від 07.06.2018 на проведення перевірки з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, свідоцтв, виробництва та обігу підакцизних товарів, проведення перевірок дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, оформлення трудових відносин з працівниками, 11.06.2018 здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , місце здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 для проведення фактичної перевірки.
Суди встановили, що представником відповідача отримано під розпис копії наказу та пред`явлено направлення на перевірку, однак було відмовлено в допуску посадових осіб позивача до перевірки та надано письмове пояснення щодо причин не допуску до фактичної перевірки.
Відповідно до п. 81.2 ст. 81 Податкового кодексу України працівниками управління аудиту за місцем проведення перевірки складено акт від 11.06.2018 №4357/20-40-14-10/ НОМЕР_1 що засвідчує факт відмови представника ФОП ОСОБА_1 у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки у двох примірниках.
На підставі п/п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області 22.06.2018 о 12:35 год. за вих. № 6449/ФОП/20-40-14-10-19 прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 у зв`язку з відмовою від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.
Податковий орган, в порядку ст. 283 КАС України, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просив підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків та зупинити видаткові операції платника податків на рахунках, відкритих у банківських установах. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2018, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.07.2018 провадження у справі закрито з тих підстав заперечення платником податків проти вимог заяви, зокрема проти підстав проведення перевірки, у зв`язку з чим суди дійшли висновку, що відносини по даній справі мають спірний характер та вбачають в собі спір про право, а тому справа не підлягає розгляду у порядку, встановленому ст. 283 КАС України.
Вказані обставини слугували зверненням для податкового органу 25.06.2018 до суду з позовною заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків та зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках ФОП ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Відповідно до пункту 94.4 статті 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.
Згідно з пунктом 94.10 статті 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).
У відповідності до підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків припиняється у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.
Тобто, припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10 статті 94 ПК України рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.
Відтак, Суд погоджується з висновками суддів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог при встановленні обґрунтованості накладення адміністративного арешту на майно платника податків, оскільки перевірці підлягає накладення арешту саме: в межах вказаного 96-ти годинного строку, та у випадку його пропуску арешт вважається припиненим. 
Вказана правова позиція відповідає правовій позиції Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 16.12.2020 у справі № 820/5045/18.
Щодо вимоги про зупинення видаткових операцій, то Суд зазначає про наступне.
Так, ПК України передбачена можливість застосування такого заходу податкового примусу, як зупинення видаткових операцій, а саме: контролюючі органи мають право звертатися до суду, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків (п/п. 20.1.32. п. 20.1. ст. 20 ПК України); контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу (абз. 2, 3 п. 89.4. ст. 89 ПК України); контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов`язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом (абз. 2, 3 п. 91.4. ст. 91 ПК України).
Відтак, суди попередніх інстанцій вірно зауважили, що такий захід податкового примусу як зупинення видаткових операцій на рахунках платника не передбачає, що відмова від проведення перевірки є приводом для його застосування.
Більш того, колегія суддів зазначає, що звертаючись до суду з позовом по даній справі, податковий орган не зазначив ні у позовній заяві, а також апеляційних та касаційних скаргах мотивів чи обґрунтувань про наявність підстав для звернення до суду з вимогою про зупинення видаткових операцій платника податків, а лише зазначив норми права, які регулюють застосування такого виняткового заходу, у зв`язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Доводи касаційної скарги, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні рішення чи вчиненні процесуальних дій.
Касаційний перегляд справи здійснено в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-ІХ (відповідно до пункту 2 розділу ІІ цього Закону), та в межах доводів та вимог касаційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 341 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення. 
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2018 у справі № 820/5043/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя І.А. Васильєва
Cудді В.П. Юрченко
В.В. Хохуляк