ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/4708/25

10 лютого 2026 року м. Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 
за участі секретаря ОСОБА_2 
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 (дистанційно)
обвинуваченого ОСОБА_4 (дистанційно)
захисника адвоката ОСОБА_5 (дистанційно) 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Костопіль кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62025240030006186 від 04.06.2025 за обвинувальним актом щодо  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кузнецовськ Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , розлученого, без постійного місця роботи, військовослужбовця за призовом по мобілізації, на особливий період, курсанта навчального взводу навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», відповідно до ст. 89 КК України судимості не має, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, 

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України за призовом під час мобілізації, на особливий період, проходячи військову службу на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ч. 1 ст. 1, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, близько 12 год. 00 хв. 24 лютого 2025 року (точніше досудовим розслідуванням не встановлено, однак саме в цей час виявлено його відсутність на службі) самовільно залишив місце розташування військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться у АДРЕСА_3 , після чого, перебуваючи поза межами вказаної військової частини, проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби, припинивши тим самим виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України до 24 вересня 2025 року, коли був затриманий працівником правоохоронного органу.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав за фактичних обставин, зазначених в обвинувальному акті. При цьому показав, що вчинив самовільне залишення військової частини у зв`язку із тим, що військовослужбовцем себе не вважав, був мобілізований примусово, не мав бажання нести військову службу. Наміру повернутися на військову службу також не має. 
Крім того, винуватість ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 5 ст. 407 КК України, доводиться дослідженими у ході судового розгляду доказами у своїй сукупності та взаємозв`язку. 
Зокрема, копією військового квитка серії НОМЕР_2 від 23.11.2020 (а.с. 20 - 22);
карткою обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_4 (а.с.53-54);
довідкою 319/7 військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.11.2024, відповідно до якої ОСОБА_4 придатний до військової служби (а.с. 49);
витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 412 від 09.11.2024 про призов ОСОБА_4 із 09.11.2024 на військову службу по мобілізації на особливий період (а.с. 50);
поіменним списком призваних військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 від 09.11.2024 (а.с.51);
витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2024 № 327 про зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_4 з 09.11.2024 (а.с.13);
витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.01.2025 № 1 про призначення ОСОБА_4 на посаду командира відділення танкової директриси школи колективної підготовки (а.с.14);
доповіддю командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 про факт самовільного залишення військової частини сержантом ОСОБА_4 (а.с.15);
наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2025 № 254 про призначення службового розслідування (а.с.12);
актом службового розслідування (а.с.10);
наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.03.2025 № 2834 про результати службового розслідування (а.с. 8-9);
повідомленням про злочин (а.с.15). 
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, - самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України є тяжким злочином.
Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем несення служби характеризується негативно, відповідно до ст. 89 КК України судимості не має, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. 
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні. 
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд також враховує положення ст. 50, 65 КК України, зокрема, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. 
Враховуючи викладене, тяжкість вчиненого злочину, його підвищену суспільну небезпеку, а також особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та є необхідним призначити йому покарання за вчинений ним злочин у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України суд зараховує обвинуваченому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні з розрахунку день за день.
Відповідно до ухвали Костопільського районного суду Рівненської області від 12 січня 2026 року ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, до 12 березня 2026 року. 
Враховуючи те, що ризики, які стали підставою для застосування щодо обвинуваченого такого виду запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, є необхідним продовжити дію запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набранням вироком законної сили, але не більше, ніж на 60 днів. 
Речові докази та процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не пред`являвся. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 370, 373, 374, 376 КПК України, 

у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання  у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання - 24 вересня 2025 року 15 год. 04 хв.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін, але не більше як на 60 (шістдесят) днів, з дня проголошення цього вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. 
Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення. 

Суддя: ОСОБА_1