ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

05 лютого 2026 року	Справа №160/31444/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ліквідаційна комісія МВС України на Донецькій залізниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

31.10.2025 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ліквідаційна комісія МВС України на Донецькій залізниці, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог від 12.11.2025, просить:
- скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №046050023597 від 05.09.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву від 29.08.2025 ОСОБА_1 iз зарахуванням до страхового стажу період проходження військової служби на території Естонської РСР з 01.09.1986 по 01.12.1992.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком, проте рішенням відповідача від 05.09.2025 відмовлено у призначенні пенсії, через незарахування періодів роботи та навчання до страхового стажу. Позивач не погоджується з відмовою у призначенні пенсії, вказуючи, що оскільки Естонська РСР входила в склад СРСР, відповідно до ч. 2 ст. 6 Угоди про гарантії громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, Україна взяла на себе зобов`язання зараховувати в страховий стаж, що дає право на пенсію, трудовий стаж, набутий на території колишнього СРСР. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 (суддя Златін С.В.) позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 (суддя Златін С.В.) провадження у справі №160/31444/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ліквідаційна комісія МВС України на Донецькій залізниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Відповідно до розпорядження №93д від 09.01.2026 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи у зв`язку з призначенням судді Станіслава ЗЛАТІНА суддею іншого суду, на підставі Указу Президента України від 13.12.2025 №958/2025 призначено повторний розподіл адміністративної справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2026 матеріали адміністративної справи №160/31444/25 розподілено судді Голобутовському Р.З.
Відповідно до ч. 9 ст. 31 Кодексу адміністративного судочинства України невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у визначених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2026 прийнято до провадження суддею Голобутовським Р.З. адміністративну справу №160/31444/25 та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
27.01.2026 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначив, що за результатом розгляду документів, доданих ОСОБА_1 до заяви встановлено, що страховий стаж заявника становить 21 рік 01 місяць 06 днів. До страхового стажу не зараховано: з 01.09.1986 по 27.06.1990 період навчання на території Естонської РСР згідно диплому НОМЕР_1 від 27.06.1990, оскільки період навчання не підтверджено формуляром компетентних органів Естонської Республіки; період проходження військової служби на території Естонської РСР з 01.09.1986 по 01.12.1992 згідно довідки від 26.02.2025 №9/лк/дз, яка видана Ліквідаційною комісією УМВС України на Донецькій залізниці, оскільки період служби перетинається з періодом навчання та не підтверджено формуляром компетентних органів Естонської Республіки; з 01.01.2005 по 30.06.2005 період служби в органах внутрішніх справ згідно довідки Управління МВС України на Донецькій залізниці, яка підписана Головою ліквідаційної комісії, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОК-5 відсутні нараховані та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду України, відсутня довідка про грошове забезпечення. Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області прийнято рішення № 046050023597 від 05.09.2025 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком визначеної п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років. Вказані обставини суперечать вимогам Порядку №637, п. 2.1. Порядку №22-1, ст. 24, 26, 40, 41, 115 Закону №1058 та слугували підставою для прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 08.03.2024. Інші документи, які підтверджують ці обставини не надано. Подвійне зарахування одного й того ж календарного часу не допускається. Якщо навчання і служба відбувалися одночасно (наприклад, студент був призваний на строкову службу), то до стажу враховується лише один вид діяльності — зазвичай військова служба, як більш пріоритетна. Якщо служба проходила в Естонській РСР і радянські документи відсутні — потрібна офіційна довідка (формуляр) з архівів Естонії з перекладом українською. Отримання формуляру відбувається через архівні установи Естонії (навчальні чи військові), шляхом подання письмового запиту з особистими даними та зазначенням мети — підтвердження стажу для пенсії в Україні. Запит на отримання формуляру (довідки) до компетентних органів Естонської Республіки робить сам заявник або його представник (за довіреністю). Відповідач вважає дії Головного управління правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції, Законах України, роз`яснювальних листах органів Пенсійного фонду, а відтак позовна заява ОСОБА_1 є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_2 .
Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 09.12.2024.
29.08.2025 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
05.09.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області розглянуто заяву позивача за принципом екстериторіальності та прийнято рішення №046050023597 про відмову в призначенні пенсії. В обґрунтування відмови у призначенні пенсії, відповідачем зазначено наступне:
- дата народження заявника – ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України – 29.08.2025;
- вік заявника – 56 років;
- страховий стаж – 21 рік 01 місяць 06 днів.
За наданими документами до страхового стажу не зараховано: 
- з 01.09.1986 по 27.06.1990 період навчання на території Естонської РСР згідно диплому НОМЕР_1 від 27.06.1990, оскільки період навчання не підтверджено формуляром компетентних органів Естонської Республіки; 
- період проходження військової служби на території Естонської РСР з 01.09.1986 по 01.12.1992 згідно довідки від 26.02.2025 №9/лк/дз, яка видана Ліквідаційною комісією УМВС України на Донецькій залізниці, оскільки період служби перетинається з періодом навчання та не підтверджено формуляром компетентних органів Естонської Республіки; 
- з 01.01.2005 по 30.06.2005 період служби в органах внутрішніх справ згідно довідки Управління МВС України на Донецькій залізниці, яка підписана Головою ліквідаційної комісії, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОК-5 відсутні нараховані та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду України, відсутня довідка про грошове забезпечення. 
Враховуючи зазначене, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області прийнято рішення №046050023597 від 05.09.2025 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком визначеної п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату - 16.12.2033.
Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії за віком та не зарахуванням періоду навчання та військової служби до страхового стажу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (ст. 8 Закону №1058-IV).
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється у натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в т.ч.: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20, 21 і 25 частини першої статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12, 13 і 16 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (крім працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів), особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до пунктів 3 і 4 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, пункту 5 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, а також пункту 6 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Згідно до ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно ст. 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до ст. 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 “Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній” передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_4 від 05.04.2011 (дублікат), позивач, у період не зарахований відповідачем, з 01.08.1986 по 01.12.1992 проходив службу в Збройних Силах України, накази №149 від 01.08.1986 та №326 від 01.12.1992.
Відповідно до довідки Управління МВС України на Донецькій залізниці від 19.02.2020 №37жд/лк майор міліції ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах України з 01.08.1986 по 01.12.1992.
Згідно з довідками ліквідаційної комісії Управління МВС України на Донецькій залізниці від 12.01.2024 №1лк/дз та від 26.02.2025 №9лк/дз ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах України з 01.08.1986 (наказ Таллінського ВВПСУ від 01.08.1986 №149 про прийом на службу в Збройних Силах України) по 01.12.1992 (наказ командира в/ч НОМЕР_5 від 01.12.1992 №326 про звільнення зі служби в Збройних Силах).
Позивачем також надано диплом серії НОМЕР_1 від 27.06.1990, яким підтверджено, що ОСОБА_1 в 1986 році вступив до Таллінського вищого військово-політичного, будівельного училища і в 1990 році закінчив повний курс.
Відповідачем не зараховано період навчання на території Естонської РСР згідно диплому НОМЕР_1 від 27.06.1990 з 01.09.1986 по 27.06.1990, оскільки період навчання не підтверджено формуляром компетентних органів Естонської Республіки; та період проходження військової служби на території Естонської РСР з 01.09.1986 по 01.12.1992 згідно довідки від 26.02.2025 №9/лк/дз, яка видана Ліквідаційною комісією УМВС України на Донецькій залізниці, оскільки період служби перетинається з періодом навчання та не підтверджено формуляром компетентних органів Естонської Республіки.
Відповідно до ст. 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Питання пенсійного забезпечення осіб, які працювали/навчались на території України та Естонії, вирішується згідно з законодавством кожної з держав з урахуванням положень Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення від 05.10.2010 року, ратифікованою Законом України від 02.11.2011 №3990-VІ «Про ратифікацію Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення».
За статтею 6 Угоди, якщо право на пенсію виникає на підставі законодавства однієї Сторони без урахування страхового стажу, набутого на підставі законодавства іншої Сторони, то відповідна Сторона призначає пенсію тільки за страховий стаж, набутий на підставі свого законодавства, незалежно від проживання на території однієї із Сторін.
Якщо право на пенсію виникає в результаті підсумовування страхового стажу, то при призначенні пенсії враховується страховий стаж, набутий відповідно до законодавства кожної із Сторін, за умови, що інша Сторона не виплачує пенсію за той самий страховий стаж. Кожна із Сторін нараховує і виплачує пенсію на підставі фактичного страхового стажу, набутого на її території, якщо цією Угодою не передбачено інше.
В свою чергу, питання зарахування до страхового стажу періоду роботи на підприємствах, установах та організаціях за часів СРСР врегульоване Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, ч. 2 ст. 6 якої передбачено, що для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсій на пільгових умовах та за вислугу років, громадянам-учасникам Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цієї Угоди.
Отже Україна та інші держави-учасники Угоди зазначеним документом взяли на себе зобов`язання враховувати трудовий стаж, набутий їх громадянами на території колишнього СРСР.
При цьому, в Угоді йде мова про території колишнього СРСР взагалі та не пов`язується визнання стажу, виключно набутого на територіях союзних радянських республік, правонаступниками яких є держави-учасники Угоди.
Естонська Республіка не є учасником зазначеної Угоди. Однак оскільки Естонська РСР входила до складу СРСР, то трудовий стаж набутий на території колишнього СРСР повинен бути зарахований до загального страхового стажу особи.
Стосовно посилання відповідача на відсутність підтвердження формуляром компетентних органів Естонської Республіки періоду навчання, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 №107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав», суд звертає увагу, що згідно вказаної постанови Кабінет Міністрів України установив, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.
Не нівелюючи факту необхідності спеціального посвідчення документів, суд об`єктивно оцінює можливість посвідчення документів, виданих у 1990 році та вказує, що диплом серії НОМЕР_1 датований 27.06.1990, та відповідає вимозі п. 1 Постанови №107 в частині прийняття його на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо), оскільки станом на 24.02.2022 такий документ приймався на території України без спеціального посвідчення.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також:
а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;
в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби;
д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Як було зазначено судом, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Так, згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За приписами пункту 20 вказаного Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Аналогічно, абзацом другим п. 1 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. 
Наданими позивачем документами підтверджено факт навчання позивача з 01.09.1986 по 27.06.1990 в Таллінському вищому військово-політичному, будівельному училищі (диплом серії НОМЕР_1 від 27.06.1990) та факт проходження служби в Збройних Силах України з 01.08.1986 по 01.12.1992 (трудова книжка серії НОМЕР_4 від 05.04.2011 (дублікат), довідка Управління МВС України на Донецькій залізниці від 19.02.2020 №37жд/лк, довідки ліквідаційної комісії Управління МВС України на Донецькій залізниці від 12.01.2024 №1лк/дз та від 26.02.2025 №9лк/дз).
Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №046050023597 від 05.09.2025 підлягає скасуванню як протиправне.
Як наслідок, підлягає задоволенню вимога про зарахування до страхового стажу періоду проходження військової служби позивачем в Збройних Силах України з 01.09.1986 по 01.12.1992.
Суд зазначає, що зарахуванню підлягає період військової служби в тій частині періоду, який не зараховано відповідачем, саме з 01.09.1986, а також підлягає зарахуванню період проходження служби саме в Збройних Силах України, як зазначено в трудовій книжці серії НОМЕР_4 від 05.04.2011 (дублікат), довідці Управління МВС України на Донецькій залізниці від 19.02.2020 №37жд/лк, довідках ліквідаційної комісії Управління МВС України на Донецькій залізниці від 12.01.2024 №1лк/дз та від 26.02.2025 №9лк/дз.
А тому суд частково задовольняє позовні вимоги в цій частині.
Стосовно інших підстав, що були покладені в основу прийняття рішення №046050023597 від 05.09.2025, суд не надає оцінку, оскільки позивачем в позовній заяві не викладено незгоди з такими підставами, прохальна частина позовної заяви не містить вимоги щодо зарахування інших періодів, незарахованих відповідачем.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що позовна заява підлягає частковому задоволенню судом.
Розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду даної справи не здійснюється, оскільки позивач у відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору на підставі посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 від 09.12.2024.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ліквідаційна комісія МВС України на Донецькій залізниці (вул. Мандрівника, буд. 7, м. Покровськ, 85302, код ЄДРПОУ 08602371) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №046050023597 від 05.09.2025 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з 01.09.1986 по 01.12.1992.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву від 29.08.2025 ОСОБА_1 , з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні, та зарахованого періоду військової служби ОСОБА_1 .
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський