ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 січня 2026 року 
м. Київ 

справа № 488/5077/23
провадження № 61-7400св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідачі: Міністерство юстиції України,  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2025 року у складі судді Чернявської Я. А. та постанову Миколаївського апеляційного суду від 19 травня 2025 року у складі колегії суддів: Серебрякової Т. В., Коломієць В. В., Самчишиної Н. В.,

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
1. У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України.
2. На обґрунтування позову зазначав, що відповідно до свідоцтва про право власності від 12 березня 2002 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 20 лютого 2002 року за № 105, він 
є власником 35/100 домоволодіння за адресою: 
АДРЕСА_1 .
3. Власниками інших 65/100 частин є відповідачі: ОСОБА_2 та 
ОСОБА_3 , які успадкували останні після смерті бабусі - ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
4. 29 липня 2021 року ОСОБА_1 зареєстрував належну йому частку житлового будинку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстровим № 43663657. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 
(з відкриттям розділу), індексний № 60034907 від 27 серпня 2021 року. Державний реєстратор - Луканіна Марина Анатоліївна.
5. Під час розгляду справи № 488/1793/19 у Корабельному районному суді міста Миколаєва за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання недійсним і скасування договору купівлі-продажу, визнання неправомірними та скасування рішень органів місцевого самоврядування щодо визначення часток і оформлення права власності, позивач дізнався, що за скаргою ОСОБА_2 . Міністерство юстиції України видало наказ від 17 березня 2023 року № 1012/5. 
6. Вищезгаданим наказом скасовано рішення державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Луканіної М. А. від 27 серпня 2021 року № 60034907 щодо реєстрації належної позивачу частки домоволодіння за адресою: 
АДРЕСА_1 .
7. Наказ прийнятий на підставі висновку центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 26 жовтня 2022 року за результатами розгляду скарги 
ОСОБА_2 від 30 грудня 2021 року, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 04 січня 2022 року за № СК-19-22.
8. На думку ОСОБА_1 , Міністерство юстиції України порушило процедуру розгляду скарг у сфері державної реєстрації, визначену Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі - Порядок № 1128). Тому він вважає, що висновок, складений за результатами розгляду скарги 
ОСОБА_2 , а також наказ, виданий на його підставі, не можуть вважатися законними та підлягають скасуванню.
9. Як зазначає позивач, всупереч вимогам статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», під час розгляду скарги Міністерство юстиції України не врахувало, що у провадженні Корабельного районного суду міста Миколаєва перебувала справа № 488/1793/19 між ОСОБА_2 та ним щодо того самого нерухомого майна, що виключало можливість розгляду та задоволення скарги.
10. Крім того, ОСОБА_2 було пропущено строк, встановлений для подання скарги до Міністерства юстиції України, оскільки, як вбачається з матеріалів, наданих Міністерством юстиції України, скаржниця обґрунтовувала подання скарги тим, що про існування оскарженого рішення державного реєстратора їй стало відомо лише 30 листопада 2021 року. Водночас 
ОСОБА_1 долучив копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до матеріалів справи № 488/1793/19 одразу після здійснення реєстрації, тобто у серпні 2021 року.
11.  ОСОБА_2 була присутня у судовому засіданні та особисто ознайомилася з наданим позивачем витягом, проте звернулася до Міністерства юстиції України лише 30 грудня 2021 року, а зареєстрована її скарга була 04 січня 2022 року, що свідчить про пропуск останньою строку звернення зі скаргою у сфері державної реєстрації.
12. Також позивач зазначав, що його не було повідомлено про надходження та розгляд скарги ОСОБА_2 ані засобами телефонного зв`язку, ані електронною поштою, чим було позбавлено права бути вислуханим (надати письмові пояснення) на засіданні центральної колегії Міністерства юстиції України, що свідчить про незаконність всієї процедури розгляду скарги.
13. Як зауважує ОСОБА_1 , порушення Міністерством юстиції України Порядку № 1128 в частині повідомлення про час та дату розгляду скарги, надіслання копії скарги з додатками є самостійною достатньою та необхідною підставою для скасування наказу без перевірки його по суті.
14. Також, комісія при наданні Висновку від 26 жовтня 2022 року вийшла за межі своїх повноважень, перейнявши на себе повноваження суду, визнавши правочин недійсним, тобто вирішила спір про право, що є неприпустимим.
15. Позивач зазначає, що державний реєстратор зареєструвала належну йому частку спільного майна в законний спосіб.
16. З урахуванням вищезазначеного, ОСОБА_1 просив суд визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 17 березня 
2023 року № 1012/5 про задоволення скарги ОСОБА_2 від 30 грудня 
2021 року, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 04 січня 2022 року за № СК-19-22 на рішення від 27 серпня 2021 року № 60034907, прийнятого державним реєстратором Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області Луканіної М. А. щодо реєстрації належної йому, ОСОБА_1 , частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
17. Рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 19 лютого 
2025 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду 
від 19 травня 2025 року, позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України 
від 17 березня 2023 року № 1012/5 про задоволення скарги ОСОБА_2 
від 30 грудня 2021 року, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 04 січня 2022 року за № СК-19-22 на рішення від 27 серпня 2021 року № 60034907, прийняте державним реєстратором Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області Луканіною М. А. щодо реєстрації належної ОСОБА_1 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 
в рахунок відшкодування понесених витрат зі сплати судового збору 1 073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.
18. Задовольняючи позов, районний суд, з висновками якого погодився 
й апеляційний суд, зазначив, що Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації та територіальних органів Міністерства юстиції не виконала вимог 
пункту 10 Порядку № 1128. Це, на думку судів, призвело до порушення права позивача на справедливий розгляд справи як особи, якій належить спірне нерухоме майно і щодо державної реєстрації якого подано скаргу.
19. Неповідомлення про розгляд скарги позивача призвело до порушення прав останнього, як заінтересованої особи, на справедливий розгляд скарги. 
20. При цьому судами зауважено, що опублікування повідомлення на офіційному сайті Міністерства юстиції України не є достатнім доказом повідомлення позивача та заінтересованих осіб, державного реєстратора про час і місце розгляду скарги.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
21. У червні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міністерства юстиції України на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 19 травня 2025 року у вказаній справі.
22. Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2025 рокувідкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
23. Ухвалою Верховного Суду від 27 листопада 2025 року призначено справу до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
24. У касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.
25. Підставою касаційного оскарження вказує неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року в справі № 826/14749/16, від 23 квітня 2020 року в справі № 813/1790/18, від 29 квітня 2020 року в справі № 826/15358/17, від 29 серпня 2022 року в справі № 160/4731/20 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
26. Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову та скасування оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України.
27. Як вказує заявник на обґрунтування вимог скарги, суди попередніх інстанцій при вирішенні спору не врахували, що абзацом 5 пункту 10 Порядку № 1128 чітко передбачено, що розгляд скарг у сфері державної реєстрації під час дії воєнного стану проводиться без участі заінтересованих осіб.
28. При цьому суди лише вказують на обов`язок Міністерства юстиції України повідомляти заінтересованих осіб про розгляд скарги, проте чинним законодавством не передбачено можливості або алгоритму повідомлення заінтересованих осіб за умови, якщо у Міністерства юстиції України відсутня будь-яка інформація про таких осіб.
29. Своєю чергою зміст Порядку № 1128 у редакції на момент розгляду скарги 
у сфері державної реєстрації визначає, що Міністерство юстиції України або відповідний територіальний орган не пізніше ніж за два дні, а під час воєнного стану - за 15 днів до дня засідання колегії забезпечує оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті інформації про дату, час і місце такого засідання, а під час воєнного стану - про дату засідання, та додатково повідомляє зазначену інформацію заінтересованим особам засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).
30. Таким чином, Порядок № 1128 передбачає необхідність повідомлення додатково засобами електронної пошти лише у випадках, коли відомості про електронну пошту зазначено безпосередньо у змісті скарги у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел. У разі відсутності такої інформації, повідомлення осіб 
у вищезазначений спосіб стає неможливим.
31. Міністерство юстиції України за умови відсутності відомостей щодо контактних даних ОСОБА_1 виконало свій обов`язок щодо повідомлення заінтересованих осіб шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті 
у визначений Порядком № 1128 строк.
32. Таким чином, доводи касаційної скарги зводяться до твердження заявника про те, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо невиконання Міністерством юстиції України обов`язку повідомити позивача як заінтересовану особу про розгляд скарги.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
33. У липні 2025 року до Верховного Суду від  ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому вказано, що оскаржувані судові рішення ухвалено 
з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги, своєю чергою, висновків судів не спростовують.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
34. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 27 серпня 2021 року державним реєстратором Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області Луканіною М. А. здійснено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на 35/100 частки у праві власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності серія та номер: б/н, виданого 12 березня 2002 року Корабельним виконавчим комітетом Миколаївської міської ради; технічного паспорту серія та номер: б/н, виданого 24 липня 2015 року Комунальним підприємством Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації; Акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації серія та номер: №б/н, виданого 07 грудня 2001 року Корабельним виконавчим комітетом Миколаївської міської ради. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 60034907 від 27 серпня 2021 року 13:15:50, Луканіна М. А. , Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївська область (Т.1, а.с.22).
35. 30 грудня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Міністерства юстиції України зі скаргою на рішення державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області Луканіної М. А., в якій просила скасувати рішення про державну реєстрацію (та/або реєстрацію) прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора речових прав Луканіної М. А. Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області на нерухоме майно, яким було проведено державну реєстрацію об`єкту нерухомого майна 35/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , індексний номер: 60034907 від 27 серпня 2021 року (Т.1, а.с.66-68).
36. Наказом Міністерства юстиції України № 1012/5 від 17 березня 2023 року задоволено скаргу ОСОБА_2 від 30 грудня 2021 року. Скасовано рішення від 27 серпня 2021 року № 60034907, прийняте державним реєстратором Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області Луканіною М. А. (Т.1, а.с.96).
37. Наказ Міністерством юстиції України прийнято на підставі висновку центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України від 26 жовтня 2022 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 30 грудня 2021 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04 січня 2022 року № СК-19-22.
38. Зі змісту Висновку встановлено, що 04 січня 2022 року Міністерством юстиції України було отримано скаргу ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким було проведено державну реєстрацію об`єкту нерухомого майна 35/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 . Скаржник просила скасувати оскаржуване рішення, зазначаючи, що вона є спадкоємцем щодо майна ОСОБА_4 , якій належало 65/100 часток у праві власності на домоволодіння. При цьому зауважила, що домоволодіння є самочинно збудованим.
39. За результатами розгляду скарги Колегією було встановлено, що оскаржуване рішення прийнято з порушеннями та підлягає скасуванню, оскільки реєстрацію проведено без документа про прийняття домоволодіння в експлуатацію, а також без згоди співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (Т.1, а.с.93-95).
40. При цьому судами встановлено і не заперечується учасниками справи, що повідомлення ОСОБА_1 як заінтересованої особи про засідання колегії Міністерства юстиції України було здійснено виключно шляхом оприлюднення оголошення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
41. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
42. Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції 
в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою 
статті 411 цього Кодексу.
43. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
44. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
45. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення 
з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
46. Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, мотивували свої рішення порушенням процедури розгляду скарги, що, зокрема, отримало прояв 
у невиконанні Міністерством юстиції України обов`язку із забезпечення участі заінтересованої особи у розгляді скарги шляхом належного повідомлення. Внаслідок цього позивач фактично був позбавлений можливості бути присутнім під час розгляду скарги та надавати відповідні пояснення, що є достатньою підставою для скасування наказу Міністерства юстиції України.
47. Додатково суди зазначили, що на момент розгляду скарги та прийняття Міністерством юстиції України оскаржуваного наказу вже тривало судове провадження між тими самими сторонами з того самого предмета (нерухомого майна), що підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень.
48. Такі висновки судів попередніх інстанцій колегія суддів вважає обґрунтованими з огляду на таке.
49. Статтею 16 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
50. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, у тому числі, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади.
51. Змістом статей 316, 317 ЦК України передбачено, що правом власності 
є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
52. Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
53. Частиною другою статті 386 ЦК України встановлено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
54. Зазначений спосіб захисту права власності спрямований на попередження можливому порушенню, якого на момент подання позову немає, але при цьому 
у власника є всі підстави вважати, що дії відповідних осіб неминуче призведуть до порушень його права.
55. Статтею 393 ЦК України визначено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
56. Якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.
57. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
58. Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав визначений, зокрема, змістом статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
59. Згідно з частинами першою та другою статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції на момент розгляду скарги) рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України або до суду. Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до суду.
Міністерство юстиції України розглядає: 1) скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України; 3) повідомлення державного реєстратора про виявлений ним факт використання його ідентифікаторів доступу до Державного реєстру прав іншими особами.
Під час розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України здійснюється також перевірка відповідності законодавству у сфері державної реєстрації прав рішень, дій або бездіяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, що оскаржувалися до відповідного територіального органу.
60. Частиною третьою статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів особою, права якої порушено, протягом двох місяців з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення своїх прав, але не пізніше одного року з дня прийняття відповідного рішення, здійснення дії або бездіяльності.
61. Змістом абзацу першого, п`ятого частини четвертої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що скарга на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав подається у письмовій формі та має містити відомості про прізвище, ім`я, по батькові (найменування) скаржника, його місце проживання (місцезнаходження), номер телефону та/або адресу електронної пошти, суть (реквізити) оскаржуваного рішення, дій або бездіяльності, обставини, якими обґрунтовується порушення прав скаржника, а також прохання (вимоги) скаржника та дату складення скарги. Якщо з дня прийняття оскаржуваного рішення, здійснення дії або бездіяльності спливло більше двох місяців, а у випадку, передбаченому абзацом другим частини третьої цієї статті, - більше одного місяця, скарга має містити також відомості про дату, коли скаржник дізнався про порушення своїх прав.
Скарга на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав, що подана особою, яка не має на це повноважень, або не містить відомостей про прізвище, ім`я, по батькові (найменування) скаржника, його місце проживання (місцезнаходження), суть (реквізити) оскаржуваного рішення, дій або бездіяльності, обставини, якими обґрунтовується порушення прав скаржника, дати, коли скаржник дізнався про порушення своїх прав (якщо зазначення такої дати є обов`язковим), повертається скаржнику на підставі мотивованого рішення Міністерства юстиції України, його територіального органу не пізніш як через 15 днів з дня її надходження.
62. Згідно з частиною шостою статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають одне з таких мотивованих рішень, яке не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України чи відповідного територіального органу:
про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав);
про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав);
про залишення скарги без розгляду по суті.
63. Відповідно до частини десятої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.
64. Процедура розгляду скарги у сфері державної реєстрації по суті визначена змістом Порядку № 1128 у редакції чинній на час розгляду скарги.
65. Пунктом 2 Порядку № 1128 встановлено, що розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом.
Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком.
Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.
66. Пунктом 3 Порядку № 1128 (у редакції на момент звернення зі скаргою) передбачено, що скарга у сфері державної реєстрації реєструється у день її надходження до Мін`юсту чи відповідного територіального органу відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах за умови підписання її скаржником, зокрема з використанням кваліфікованого електронного підпису.
Копії документів, що додаються до скарги у сфері державної реєстрації 
в електронній формі, виготовляються шляхом сканування з обов`язковим накладенням відповідним скаржником кваліфікованого електронного підпису.
Скаржник може відкликати подану ним скаргу у сфері державної реєстрації до прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішення щодо неї. Відкликана скарга у сфері державної реєстрації залишається без розгляду.
67. Відповідно до пункту 5 Порядку № 1128 (у редакції на момент звернення зі скаргою) Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет встановлення підстав для відмови в її задоволенні, а саме:
оформлення скарги без дотримання вимог, визначених законом;
наявність інформації про судове рішення про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання відповідачем позову або затвердження мирової угоди сторін;
наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави;
наявність рішення Мін`юсту чи його територіального органу з такого самого питання;
здійснення Мін`юстом чи його територіальним органом розгляду скарги з такого самого питання від того самого скаржника;
подання скарги особою, яка не має на це повноважень;
закінчення встановленого законом строку подачі скарги;
розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Мін`юсту чи його територіального органу.
Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації у строк, визначений абзацом першим цього пункту, також на предмет пересилання її за належністю Мін`юсту чи іншому територіальному органу.
68. Положенням пункту 6 Порядку № 1128 (у редакції на момент звернення зі скаргою) встановлено, що якщо під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку встановлено наявність підстав для відмови в її задоволенні, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає не пізніше десяти робочих днів з дня її реєстрації рішення про відмову в задоволенні такої скарги із зазначенням мотивів такої відмови. Рішення про відмову 
у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації з підстави оформлення її без дотримання вимог, визначених законом, не позбавляє скаржника права на повторне звернення з такою скаргою в межах визначеного законом строку.
69. Згідно з пунктом 8 Порядку № 1128 (у редакції на момент звернення зі скаргою), у разі коли під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, Мін`юст чи відповідний територіальний орган здійснює колегіальний розгляд такої скарги на предмет наявності (відсутності) порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються.
70. Відповідно до абзацу першого, третього, п`ятого пункту 10 Порядку № 1128 
(у редакції на момент розгляду скарги) для забезпечення можливості участі 
у колегіальному розгляді скарги у сфері державної реєстрації скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів (далі - заінтересовані особи), або надання зазначеними особами письмових пояснень по суті скарги Мін`юст чи відповідний територіальний орган не пізніше ніж за два дні, а під час воєнного стану - за 15 днів до дня засідання колегії забезпечує оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті інформації про дату, час і місце такого засідання, а під час воєнного стану - про дату засідання, та додатково повідомляє зазначену інформацію заінтересованим особам засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).
Відсутність заінтересованих осіб під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.
Розгляд скарг у сфері державної реєстрації під час дії воєнного стану проводиться без участі заінтересованих осіб.
71. Водночас, пункт 11 Порядку № 1128, у редакції на момент розгляду скарги, яким, саме на момент подачі скарги було передбачено, що Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел); 2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел) виключено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 696 від 17 червня 2022 року.
72. Комплексний аналіз вищезазначеного дає підстави для висновку, що: 
право на звернення зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора має особа, яка вважає, що її права порушено;
розгляд скарги по суті здійснюється виключно у разі, якщо скарга відповідає вимогам, встановленим нормативно-правовими актами та подана у передбачений останніми строк; 
у скарзі повинні бути викладені обставини, що обґрунтовують порушення прав скаржника та спосіб поновлення порушеного права;
скарга має бути розглянута у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян»;
Міністерство юстиції України має забезпечити участь заінтересованих осіб 
у розгляді скарги шляхом їх належного повідомлення;
під час воєнного стану для забезпечення можливості участі осіб у колегіальному розгляді скарги у сфері державної реєстрації Міністерство юстиції України або відповідний територіальний орган не пізніше ніж за 15 днів до дня засідання колегії забезпечує оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті інформації про дату, час і місце такого засідання, а під час воєнного стану - про дату засідання, та додатково повідомляє зазначену інформацію заінтересованим особам засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).
73. Тобто абзац 3 пункту 10 Порядку №1128 у редакції, чинній на момент розгляду скарги, передбачає обов`язок Міністерства юстиції України розмістити на своєму офіційному веб-сайті інформацію про дату засідання. 
74. Водночас колегія суддів, частково погоджуючись з судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, виходить з наступного.
75. Як вже вказувалось колегією суддів, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів особою, права якої порушено (частина третя статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
76. Водночас з наявних у матеріалах справи документів не вбачається, що реєстрація за ОСОБА_1 права власності на 35/100 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , порушує права власника інших 65/100 часток, а отже скасування рішення Міністерства юстиції України не призведе до поновлення прав останнього.
77. Додатково колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.
78. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.
79. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки 
в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
80. Орган влади, який не є судом держави, для виконання статті 6 може розглядатися як «суд» у змістовному значенні цього терміну (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 22 жовтня 1984 року 
у справі «Sramek v. Austria»)
81. Суд або трибунал у змістовному значенні визначається за судовими функціями, тобто визначенням питань, що знаходяться у межах повноважень органу, що засновані на нормах права, і після проведення провадження 
у передбаченому законом порядку (рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 1984 року 
у справі «Sramek v. Austria» та від 10 травня 2001 року у справі «Cyprus v. Turkey»).
82. Право винесення рішення входить у визначення поняття «суд». Провадження повинні забезпечувати «визначення судом проблем у спорі» відповідно до статті 6 (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1985 року у справі «Benthem v. the Netherlands»).
83. Вищезазначене дає підстави для висновку, що Міністерство юстиції України, розглядаючи скаргу ОСОБА_2 , діяло як «суд, встановлений законом» 
у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки по суті вирішило спір про право власності ОСОБА_1 на 35/100 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке було зареєстроване за останнім.
84. Таким чином Міністерство юстиції України покладено обов`язок при розгляді скарги забезпечити дотримання вимог справедливого розгляду.
85. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість уявити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону в суттєво невигідне становище відносно іншої сторони (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Ankerl v. Switzerland», від 27 жовтня 1993 року у справі «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands», від 24 липня 2014 року у справі «Duљko Ivanovski v. the former Yugoslav Republic of Macedonia», від 11 грудня 2006 року у справі «Popov v. Russia»).
86. Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2005 року у справі «Салов проти України»).
87. Вищезазначене у своїй сукупності дає підстави для висновку, що у разі, коли рішення органу державної влади може призвести до втручання у права чи інтереси особи, такий орган зобов`язаний пересвідчитися, що ним використано всі можливі способи повідомлення цієї особи та забезпечено як безпосередню участь, так 
і можливість подання письмових пояснень і заперечень.
88. Аналогічні висновки щодо обов`язку повідомлення Міністерством юстиції України заінтересованих осіб про розгляд скарги неодноразово висловлювалися Верховним Судом, зокрема, у змісті постанов: від 28 березня 2018 року у справі № 826/19452/16, від 19 червня 2019 року у справі № 826/9614/17, від 11 жовтня 
2019 року у справі № 810/1701/18, від 15 серпня 2019 року у справі № 826/3539/17, від 10 січня 2024 року у справі № 520/13239/2020.
89. Колегія суддів вважає, що застосований Міністерством юстиції України механізм повідомлення ОСОБА_1 про розгляд скарги, хоча і був передбачений Порядком № 1128 у редакції, чинній на момент її розгляду, у контексті цієї справи є недієвим, оскільки не забезпечив досягнення мети такого повідомлення. 
90. Заінтересована фізична особа, інформація про засоби зв`язку з якою, на відміну від засобів зв`язку юридичної особи, відсутня у загальному доступі, не маючи інформації про факт подання скарги до Міністерства юстиції України, об`єктивно не зобов`язана і не може здійснювати постійний моніторинг офіційного вебсайту цього органу та, як наслідок, була позбавлена можливості належним чином висловити свої заперечення щодо такої скарги. 
91. За таких обставин, з огляду на те, що оспорюваним рішенням вирішувалося питання про зареєстроване право власності ОСОБА_1 , допущене Міністерством юстиції України порушення свідчить про невідповідність вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий суд.
92. Підсумовуючи, за обставин, встановлених у справі, яка є предметом касаційного перегляду, саме по собі оприлюднення інформації про дату розгляду скарги на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України як спосіб повідомлення заінтересованої фізичної особи не може вважатися належним способом повідомлення останньої про такий розгляд.
93. Відтак, доводи касаційної скарги у вищезазначеній частині не знайшли свого підтвердження.
94. Також колегія суддів вважає обґрунтованими посилання судів попередніх інстанцій на наявність судового провадження між тими самими сторонами з того самого предмета (нерухомого майна) як на підставу для задоволення позову з огляду на таке.
95. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на момент подачі скарги) Міністерство юстиції України розглядає скарги, зокрема на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).
96. Як установлено судами попередніх інстанцій, як на момент подачі скарги 
(30 грудня 2021 року), так і на момент прийняття оскаржуваного наказу 
(17 березня 2023 року), у провадженні Корабельного районного суду міста Миколаєва перебувала справа № 488/1793/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу, визнання неправомірними та скасування рішень органів місцевого самоврядування стосовно визначення часток та оформлення права власності.
97. Як зауважено Верховним Судом у змісті пунктів 90-92 постанови Великої Плати Верховного Суду від 03 квітня 2024 року у справі № 916/4093/21 (провадження № 12-69гс23): «… пункт 1 частини другої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент видання наказу) у подібних правовідносинах потрібно застосовувати так: у випадку, коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір (спір про право), ця обставина унеможливлює розгляд Міністерством юстиції України скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав щодо цього нерухомого майна.
Міністерство юстиції України та його територіальні органи відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 37 вказаного вище Закону відмовляють у задоволенні скарги на рішення, дії або бездіяльність у будь-якій сфері державної реєстрації прав у тому випадку, якщо наявна інформація про судове провадження між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав.
За наявності підстав для застосування положень пункту 1 частини другої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відсутня необхідність здійснювати аналіз інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав (пункт 4 частини восьмої статті 37 зазначеного Закону)».
98. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до Міністерства юстиції України зі скаргою у сфері державної реєстрації 30 грудня 2021 року і на момент звернення до Міністерства юстиції України у провадженні Корабельного районного суду міста Миколаєва перебувала справа до ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу, визнання неправомірними та скасування рішень органів місцевого самоврядування стосовно визначення часток та оформлення права власності (№ 488/1793/19).
99. Відтак, з огляду на вищевикладене, а також враховуючи положення пункту 1 частини другої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент подачі скарги), суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків, що у Міністерства юстиції України апріорі були відсутні підстави для розгляду скарги ОСОБА_2 .
100. Більше того, як вбачається зі змісту рішення Корабельного районного суду 
м. Миколаєва від 26 квітня 2024 року у справі 488/1793/19 за результатами вирішення справи за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 та Миколаївської міської ради про визнання недійсним та скасування договору купівлі - продажу, визнання неправомірними та скасування рішень органів місцевого самоврядування стосовно визначення часток та оформлення права власності, у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено. 
101. Вищезгадане рішення у апеляційному порядку не оскаржувалось.
102. Підсумовуючи викладене, колегія суддів, перевіряючи судові рішення на предмет законності, погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки за встановлених у цій справі обставин ними правильно застосовано норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та зроблено обґрунтований висновок про наявність підстав для визнання протиправним і скасування наказу Міністерства юстиції України від 17 березня 
2023 року № 1012/5.
103. Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення від 27 вересня 2001 року 
у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
104. Підсумовуючи, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло б призвести до неправильного вирішення справи та у значній мірі зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
105. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження 
№ 14-446цс18)).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
106. Згідно із пунктами 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
107. Згідно статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено 
з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
108. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Керуючись статтями 141, 400, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.
2. Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 19 травня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий   Судді:	Є. В. Синельников    О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара   О. В. Ступак   В. В. Шипович