Справа № 158/3513/25  Провадження №33/802/121/26 	Головуючий у 1 інстанції:Корецька В. В. 	
	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю захисника ОСОБА_1 – адвоката Лавренчука О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Лавренчука Олександра Володимировича на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 грудня 2025 року, 
ВСТАНОВИВ: 
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.
Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 16 листопада 2025 року о 01:19 год. на вул.Ківерцівській в с.Прилуцьке Луцького району Волинської області керував автомобілем марки «Опель Зафіра», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Не погоджуючись із такою постановою судді, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Лавренчук О.В. подав апеляційну скаргу, де зазначає про те, що судове рішення є необґрунтованим та незаконним, оскільки викладені у ньому висновки про наявність в діях його довірителя складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи і не відповідають фактичним обставинам справи.
Зазначає, що місцевий суд розглянув справу та постановив судове рішення у відсутності сторони захисту, хоча він, як захисник, подавав клопотання про відкладення розгляду у зв`язку з поважними на те причинами із наданням відповідних доказів – участь у розгляді кримінального провадження в Любешівському районному суді. Однак, місцевий суд розглянув справу формально, не викликав жодного свідка, не дослідив жодного документа, а тому на стадії апеляційного розгляду слід провести повне і об`єктивне дослідження доказів у справі. Також зазначає, що такі дії суду першої інстанції свідчать про неповному судового розгляду. Тому захисник вважає, що судом було грубо порушено право на захист його довірителя ОСОБА_1 . 
Окрім того, апелянт зазначає про те, що матеріали справи і, зокрема відеозапис свідчить про не роз`яснення працівником поліції ОСОБА_1 при складенні адміністративних матеріалів права на захист і можливість залучення захисника. 
Також вказує, що з протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, що стало причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . 
На переконання апелянта, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Посилаючись на вищевикладене, захисник просить скасувати оскаржувану постанову судді в даній справі та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 будучи повідомленим про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. При цьому, будь-яких клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавав.
Перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги в її межах, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 – адвоката Лавренчука О.В., який апеляційні доводи підтримав з підстав викладених у скарзі, апеляційний суд доходить наступного висновку.
За положеннями ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.247, 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Апеляційний суд вважає, що судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання і, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.
Так, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За положеннями ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
У поданій апеляційній скарзі сторона захисту вказує про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки такий, на їх думку, не підтверджується належними і допустимими доказами. 
Проте, такі доводи на увагу суду не заслуговують з огляду на таке.
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими та перевіреними місцевим судом доказами, яким надана відповідна юридична оцінка у їх сукупності. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №514435 від 16.11.2025, за змістом якого ОСОБА_1 16 листопада 2025 року о 01:19 год. керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, який він підписав та отримав його копію. У Графі пояснення особи …. ОСОБА_1 зазначив, що згідний;
- роздруківкою із спеціального технічного приладу «Алкофор 505» від 16.11.2025, наряду з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яких вбачається, що ОСОБА_1 як водій маючи ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови) проходив огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, і за його результатом перебував в стані алкогольного сп`яніння – 1,303 проміле, і це, як вбачається з матеріалів справи фіксувалось на боді-камеру, відеозапис чого міститься в матеріалах справи. Вбачається і те, що ОСОБА_1 з таким результатом не був згідний, у зв`язку з чим виявив бажання пройти медичний огляд у медичній установі;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.11.2025, з якого вбачається, що ОСОБА_1 як водій транспортного засобу направлений для проходження медичного огляду в КП ВОП «ЦТЗ»;
- висновком КП ВОП «ЦТЗ» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.11.2025, з якого вбачається, що ОСОБА_1 проходив медичний огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння. За результатами огляду він перебував в стані алкогольного сп`яніння, і це, як вбачається з матеріалів справи фіксувалось на боді-камеру, відеозапис чого міститься в матеріалах справи. Вбачається і те, що ОСОБА_1 жодним чином не заперечував такий результат;
- відеозаписами з боді-камери працівника поліції, на яких зафіксовано події, що викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 , в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння – запах алкоголю з ротової порожнини. У зв`язку з цим, йому було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, на що він погодився і пройшовши такий огляд, його результат був позитивний – 1,303 % проміле алкоголю, з яким ОСОБА_1 не погодився та виявив бажання проходити медичний огляд в медичній установі. Надалі, коли ОСОБА_1 був доставлений до медичного закладу, то там він пройшов медичний огляд, за висновком якого він перебував в стані алкогольного сп`яніння – 1,22% проміле алкоголю. Після цього, працівниками поліції складено адміністративні матеріали і, зокрема протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 (поліцейський) надав пояснення, які фактично підтверджують обставини, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 , а також зафіксовані на відеозаписі з боді-камери й інших адміністративних матеріалах. 
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною доказами, що містяться в матеріалах справи і, які суд вважає належними та допустимими в розумінні ст.251 КУпАП. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а накладене на нього адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам ст.23, 33 КУпАП. 
При цьому, апеляційні доводи адвоката Лавренчука О.В. про те, що судом першої інстанції було порушено право на захист його довірителя ОСОБА_1 із посиланням на те, що місцевий суд розглянув справу та постановив судове рішення у відсутності сторони захисту, хоча він, як захисник, подавав клопотання про відкладення розгляду у зв`язку з поважними на те причинами із наданням відповідних доказів – участь у розгляді кримінального провадження в Любешівському районному суді, є безпідставними з огляду на таке.
Дійсно, справа була розглянута у відсутності адвоката Лавренчука О.В. та його довірителя ОСОБА_1 , хоча перший подавав клопотання про її відкладення.
Однак, апеляційний суд повністю погоджується з мотивами місцевого суду про те, що справу можливо розглянути у відсутності вказаних осіб, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, вона неодноразово відкладалась за клопотанням сторони захисту. При цьому, остання дата слухання – 30.12.2025 заздалегідь узгоджувалась із захисником Лавренчуком О.В., але він знову ж подав клопотання про відкладення розгляду справи.
Сам же ОСОБА_1 також до суду не являвся, а також не повідомляв суд про причини своєї неявки.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд не вбачає порушення судом першої інстанції права на захист ОСОБА_1 , як про це вказує його захисник Лавренчук О.В., що на думку останнього потягло постановлення незаконного судового рішення.
Окрім того, повністю безпідставними є доводи апелянта про те, що доказами, які наявні в матеріалах справи не підтверджується наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки повністю спростовується вищенаведеним.
Безпідставними є також доводи апелянта про те, що при проведенні огляду ОСОБА_1 працівниками поліції не було роз`яснено прав останнього, передбачених чинним законодавством, у тому числі права на користування правовою допомогою, так це повністю спростовується відеозаписом з боді-камери, де зафіксовано той факт, як працівник поліції роз`яснює таке право ОСОБА_1 . 
Окрім того, слід зазначити, що причини законності чи незаконності підстав зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 в даному випадку, з урахуванням кваліфікації її дій за ч.1 ст.130 КУпАП, не мають жодного відношення до доказування в даній справі. При цьому, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 був зупинений під час дії комендантської години, яка введена у зв`язку введенням в Україні воєнного стану. У зв`язку з цим, апеляційні доводи в цій частині, як на підставу незаконності судового рішення, на увагу суду не заслуговують. 
Таким чином, апеляційний суд перевіривши у порядку ст.294 КУпАП в межах апеляційної скарги вищенаведені та усі інші доводи апелянта щодо незаконності судового рішення, вважає, що вони жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі, з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.
Тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді, - без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Лавренчука Олександра Володимировича залишити без задоволення, а постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 грудня 2025 року, – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду       В.А. Подолюк