Справа № 487/9112/25 
Провадження № 3/487/116/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2026 року м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Притуляк І.О., за участю секретаря судового засідання Поліщук І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Миколаєві матеріали, які надійшли від Миколаївського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, ФОП, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , 
за ч.1 ст. 156 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ВАД №723224 від 18.11.2025 року, ОСОБА_1 18.11.2025 року о 14:58 год., перебуваючи в приміщенні магазину-кафетерію розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , здійснювала роздрібну торгівлю алкогольними напоями без марок акцизного податку, продала громадянину ОСОБА_2 100 грм. горілки за 20 грн., чим порушила ч. 226.6 ст. 226 Податкового кодексу України.

У судовому засіданні 20.01.2026 року, ОСОБА_1 свою вину у здійсненні торгівлі алкогольними напоями без марок акцизного податку не визнала. Повідомила, що вона є фізичною особою-підприємцем і має всі дозвільні документи та ліцензії на здійснення торгівлі алкогольними напоями.
18.11.2025 року до її магазину-кафетерію що розташований за адресою АДРЕСА_3 прибули працівник поліції та двоє цивільних чоловіків. Одного із вказаних чоловіків вона впізнала, оскільки цього ж дня продала йому 100 грм. горілки вартістю 20 гривень. 
В свою чергу, працівник поліції повідомив їй, що у зв`язку із надходженням повідомлення про продаж алкогольних напоїв без марок акцизного податку, ним буде здійснено перевірку приміщення кафетерію з метою виявлення вказаних алкогольних напоїв.
Так, під час здійснення оголошеної перевірки, він виявив пляшку горілки яка стояла за прилавком без кришки та не побачивши на ній марки акцизного податку повідомив про факт виявлене ним порушення.
На спростування вказаного твердження працівника поліції, вона надала кришку від вказаної пляшки горілки, на якій була приклеєна марка акцизного податку.
Однак вказані заперечення не були прийняті працівником поліції у зв`язку із тим, що саме на пляшці було відсутнє маркування марками акцизного податку, яке з`являється під час розкривання товару, після чого ним було складено зазначений протокол.
Наполягала, що здійснює свою підприємцьку діяльність у відповідності до вимог чинного законодавства України та продаж алкогольних напоїв, без марок акцизного податку не здійснювала. 

До судового засідання призначеного на 04.02.2026 ОСОБА_1 не з`явилася, про дату та час проведення судового засідання була повідомлена належним чином. Шляхом телефонного дзвінка, повідомила секретарю судових засідань про те, що прибути до суду не має можливості у зв`язку з хворобою, однак доказів цього не надала. 

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності особи яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Положеннями ч.2 даної статті не передбачена обов`язкова участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст.156 КУпАП, у судовому засіданні з розгляду адміністративної справи.
При цьому, слід відмітити, що ОСОБА_1 була заслухана судом, щодо фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.
Окрім того, будучи обізнаною про факт розгляду справи в суді, ОСОБА_1 протягом тривалого часу, право на подання будь-яких письмових пояснень чи доказів не реалізувала.

Заслухавши пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями ст.280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення.
Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно фабули протоколу про адміністративне правопорушення ВАД №723224 від 18.11.2025 року, 18.11.2025 року о 14:58 год., ОСОБА_1 здійснювала роздрібну торгівлю алкогольними напоями без марок акцизного податку встановленого зразка, чим порушила вимоги ч.226.6 ст. 226 Податкового кодексу України.
Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 156 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.
Положеннями ч. 226.6 ст. 226 Податкового кодексу України, визначено що маркуванню підлягають усі (крім зазначених у пункті 226.10 цієї статті) алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється.

Так, на підтвердження порушення ОСОБА_1 ч. 226.6 ст. 226 Податкового кодексу України, до матеріалів протоколу додано наступні докази: 
фото таблиця, на якій зображено дві скляні пляшки поряд з якими лежить кришка з маркою акцизного податку, при цьому фото виконано таким чином, що неможливо ідентифікувати, назву торгівельної марки зображеної на пляшках та кришці, також не візуалізується маркування на марці акцизного податку;
письмові пояснення ОСОБА_3 від 18.11.2025 року, зі змісту яких вбачається, що цього ж дня він купив 100 грм. горілки за ціною 20 грн.. в приміщенні кафетерію розташованому за адресою пр. Центральний, 6-Б в м. Миколаєві. Про той факт, що вказаний об`єм горілки йому було налито продавцем з пляшки без марки акцизного податку, у своїх поясненнях ОСОБА_3 не зазначав.

Надавши оцінку вказаним доказам у їх сукупності, слід прийти до висновку, що вони не містять будь-яких відомостей, якіб підтверджували факт порушення ОСОБА_1 положень ч. 226.6 ст. 226 Податкового кодексу України.
Одночасно слід відмітити, що працівником поліції не надано доказів підтвердження вилучення грошових коштів на підтвердження отримання виручки від продажу алкогольних напоїв без марок акцизного податку або фіксації самого факту продажу таких напоїв з урахуванням тих обставин, що свідок ОСОБА_3 у своїх поясненнях не зазначає про відсутність марок акцизного податку на пляшці горілки з якої йому було продано 100 грм. горілки.
Відео фіксація продажу алкогольних напоїв без марок акцизного збору ОСОБА_1 у приміщенні магазину-кафетерію розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 6-А, не проводилась.

Самостійне відшукання доказів судом становитиме порушення права на захист та порушення принципу рівності сторін. 
Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту здійснення ОСОБА_1 торгівлі алкогольними напоями без марок акцизного податку.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.156 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 156, 247, 252, 256, 280, 283, 284 КпроАП України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення..
Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: І.О.Притуляк