13.01.26
22-ц/812/203/26

Провадження №22-ц/812/203/26 

П О С Т А Н О В А
Іменем України

13 січня 2026 року        м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого: Базовкіної Т.М.,
суддів: Царюк Л.М., Яворської Ж.М., 
із секретарем судового засідання: Колосовою О.М.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників цивільну справу №485/982/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» на рішення, яке постановив Снігурівський районний суд Миколаївської області під головуванням судді Бодрової Олександри Петрівни у приміщенні цього суду 27 жовтня 2025 року, дата складання повного рішення не зазначена, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС–Агропродукт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості зі сплати орендної плати,

у с т а н о в и в :

У травні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник – адвокат Третьяк Г.О., звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» (далі - ТОВ «ЮТС-Агропродукт») про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості зі сплати орендної плати.
Позов обґрунтовано тим, що позивачка є власницею земельної ділянки, площею 3,0426 га, кадастровий номер 4825782700:07:000:0024, розташованої в межах території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, а також земельної ділянки площею 2,943 га, кадастровий номер 4825782700:09:000:0015, розташованої в межах території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. 31 травня 2012 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Райз-Південь» (далі - ТОВ «Райз-Південь») був укладений договір оренди земельної ділянки ,кадастровий номер 4825782700:07:000:0024 (далі - договір оренди). 28 грудня 2017 року на підставі додаткової угоди №3600026 до договору оренди (далі - додаткова угода), укладеної між нею, орендарем ТОВ «Райз-Південь» та ТОВ «ЮТС-Агропродукт», до останнього перейшли права та обов`язки орендаря за договором оренди на умовах договору строком до 01 жовтня 2029. Окрім того, 31 травня 2012 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Райз-Південь» (далі - ТОВ «Райз-Південь») був укладений договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 4825782700:09:000:0015. 28 грудня 2017 року на підставі додаткової угоди №3600019 до договору оренди, укладеної між нею, орендарем ТОВ «Райз-Південь» та ТОВ «ЮТС-Агропродукт», до останнього перейшли права та обов`язки орендаря за договором оренди на умовах договору строком до 01 жовтня 2029 року. 
Всупереч умов договорів, укладених між сторонами, відповідач не сплачував орендну плату у 2022-2024 роках, що є систематичним порушенням умов договору та підставою для його розірвання у відповідності до статті 141 ЗК України. Заборгованість відповідача за договором оренди щодо земельної ділянки з кадастровим номером 4825782700:07:000:0024 складає: 4318,22 грн. - за 2022 рік, 4318,22 грн. - за 2023 рік, 4318,22 грн. - за 2024 рік, а всього – 12954,66 грн (з відрахуванням податків та зборів). Заборгованість відповідача за договором оренди щодо земельної ділянки з кадастровим номером 4825782700:09:000:0015 складає: 7225,73 грн. - за 2022 рік, 7225,73 грн. - за 2023 рік, 7225,73 грн. - за 2024 рік, а всього – 21677,19 грн (з відрахуванням податків та зборів). 
Посилаючись на те, що відповідач взяті на себе зобов`язання щодо сплати орендної плати за 2022-2024 роки не виконав, ОСОБА_1 просила:

- розірвати договір оренди землі від 31 травня 2012 року (кадастровий номер земельної ділянки 4825782700:07:000:0024, площа – 3,0426 га), укладений між позивачкою та ТОВ «Райз-Південь» (новий орендар відповідно до додаткової угоди від 28 грудня 2017 року ТОВ «ЮТС-Агропродукт», код ЄДРПОУ 41101589), номер запису про інше речове право – 46122209 від 02.10.2014;
- розірвати договір оренди землі від 31 травня 2012 року (кадастровий номер земельної ділянки 4825782700:09:000:0015, площа – 2,943 га), укладений між позивачкою та ТОВ «Райз-Південь» (новий орендар відповідно до додаткової угоди від 28 грудня 2017 року ТОВ «ЮТС-Агропродукт», код ЄДРПОУ 41101589), номер запису про інше речове право – 46121942 від 02.10.2014;
- стягнути з відповідача заборгованість зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки у загальному розмірі 34631,85 грн, а також понесені судові витрати.
Ухвалою від 11 червня 2025 року Снігурівський районний суд Миколаївської області залучив до участі у справі в якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» (далі ТОВ «Перемога-Плюс»).
20 червня 2025 року позивачка через свого представника подала до суду нову редакцію позовної заяви, в якій остаточно просила розірвати договір оренди землі від 31 травня 2012 року (кадастровий номер земельної ділянки 4825782700:07:000:0024, площа – 3,0426 га), укладений між позивачкою та ТОВ «Райз-Південь» (новий орендар відповідно до додаткової угоди від 28.12.2017 ТОВ «ЮТС-Агропродукт», код ЄДРПОУ 41101589, новий орендар згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно - ТОВ «Перемога-Плюс», код ЄДРПОУ 33251307), номер запису про інше речове право – 46122209 від 02.10.2014, розірвати договір оренди землі від 31 травня 2012 року (кадастровий номер земельної ділянки 4825782700:09:000:0015, площа – 2,943 га), укладений між позивачкою та ТОВ «Райз-Південь» (новий орендар відповідно до додаткової угоди від 28.12.2017 ТОВ «ЮТС-Агропродукт», код ЄДРПОУ 41101589, новий орендар згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно - ТОВ «Перемога-Плюс», код ЄДРПОУ 33251307), номер запису про інше речове право – 46121942 від 02.10.2014, стягнути з відповідача ТОВ «ЮТС-Агропродукт» заборгованість зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки у загальному розмірі 34631,85 грн, а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача ТОВ «ЮТС-Агропродукт» просить відмовити у задоволені позову, оскільки вважав його необґрунтованим. Зазначив, що є орендарем земельних ділянок на підставі договорів оренди землі та додаткових угод до них. Земельні ділянки розташовані на території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. Територія Снігурівської міської ТГ була тимчасово окупована російською федерацією з 19 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року. Внаслідок збройної агресії російської федерації та тимчасової окупації ТОВ «ЮТС-Агропродукт», яке здійснювало діяльність на цій території, було позбавлене можливості здійснювати свою господарську діяльність у повному обсязі та використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням, майно підприємства було знищене та розграбоване, що унеможливило нормальне функціонування та виконання договірних зобов`язань. Факт неможливості здійснення діяльності та знищення майна підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо реєстрації кримінального провадження №42022232090000075 від 12 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 438 КК України. Крім того 09 квітня 2022 року невстановлені особи у військовій формі з бази ТОВ «ЮТС-Агропродукт» у с. Новорайськ Бериславського району Херсонської області протиправно заволоділи автомобілем КАМАЗ та вивезли три дрони для проведення с/г робіт. 17 червня 2022 року ТОВ «ЮТС-Агропродукт» звернулося із заявою про те, що 24 лютого 2022 року військові рф здійснили проникнення на тертирою підприємства, у зв`язку з чим представники підприємства позбавлені доступу до його майна. 23 квітня 2022 року з території підприємства військові рф захопили 11 мультикоптерів. Рішенням національних судів неодноразово підтверджено знищення та викрадення військовослужбовцями зс рф майна товариств, яке зберігалось або перебувало за адресою Херсонська область, Бериславський район, селище Новорайськ, вул.Промислова, 3. Крім того внаслідок бойових дій територія, на якій розташована орендовані земельна ділянка, є забрудненою вибухонебезпечними предметами та потребує проведення робіт з розмінування, що унеможливлює її використання. Посилаючись на неможливість використання земельних ділянок та фактичне знищення майна товариства, відповідач вважав поважними причини невиконання обов`язку щодо виплати орендної плати за 2022-2024 рік за договорами оренди земельної ділянки на підставі частини 6 статті 762 ЦК України.
Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Розірвано: договір оренди земельної ділянки площею 3,0426 га, кадастровий номер 4825782700:07:000:0024, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» та ОСОБА_1 31 травня 2012 року (у редакції додаткової угоди №3600026 від 28 грудня 2017 року до договору оренди землі), право оренди за яким перейшло до ТОВ «Перемога–плюс» на підставі договору №1704/25-21 від 17 квітня 2025 року; договір оренди земельної ділянки площею 2,943 га, кадастровий номер 4825782700:09:000:0015, укладений між ТОВ «ЮТС-Агропродукт» та ОСОБА_1 31 травня 2012 року (у редакції додаткової угоди №3600019 від 28 грудня 2017 року до договору оренди землі), право оренди за яким перейшло до ТОВ «Перемога–Плюс» на підставі договору №1704/25-21 від 17 квітня 2025 року.
Стягнуто з ТОВ «ЮТС-Агропродукт» на користь ОСОБА_1 23087,90 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за договорами оренди земельних ділянок від 31 травня 2012 року за 2023-2024 роки (вже з відрахуванням податків) та 1614,96 грн. судових витрат зі сплати судового збору.
Стягнуто з ТОВ «Перемога–Плюс» на користь ОСОБА_1 968,96 грн. судових витрат зі сплати судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Рішення суд умотивував тим, оскільки земельні ділянки розташовані на території, яка у 2022 році була окупована військами РФ, що унеможливлювало їх використання відповідачем ТОВ «ЮТС-Агропродукт», наявні підстави, передбачені частиною 6 статті 762 ЦК України, для звільнення його від сплати орендної плати за 2022 рік. Тому суд виснував, що відсутні підстави для задоволення позовної вимоги позивача про стягнення орендної плати за 2022 рік.
Разом з тим, суд вважав, що належних та достовірних доказів неможливості використовувати земельні ділянки у 2023-2024 роках відповідачі суду не надали, тоді як ТОВ «ЮТС-Агропродукт» систематично не сплачувало орендну плату позивачці за договорами оренди землі, а саме не здійснив виплату за 2023 та 2024 роки, що є підставою для стягнення відповідної заборгованості та свідчить про істотне порушення прав позивачки. За вказаного суд зробив висновок, що доводи позивачки про наявність передбачених пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України підстав для розірвання договорів оренди землі знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та підлягають задоволенню. 
Суд також зауважив, що продаж відповідачем ТОВ «ЮТС-Агропродукт» прав оренди земельних ділянок ТОВ «Перемога-Плюс» після істотного порушення прав орендодавця не є підставою для звільнення відповідачів від відповідальності за порушення умов договору.  
В апеляційній скарзі ТОВ «ЮТС-Агропродукт» вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, тому просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не заперечує факту несплати позивачу орендної плати, передбаченої умовами договорів, але причиною такої несплати спочатку була неможливість використання орендованих земельних ділянок у зв`язку із перебуванням їх в межах тимчасово окупованої рф території у 2022 року, а в подальшому - через забруднення (можливе забруднення) вибухонебезпечними предметами. За наказом Мінреінтеграції від 22 грудня 2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Снігурівську міську територіальну громаду, в межах якої розташовані земельні ділянки позивачки, була віднесена до територій, що перебували у тимчасовій окупації у період з 09 квітня 2022 року по 11 листопада 2022 року. Відповідно до підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю за земельні ділянки, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих територіях. Це законодавче положення підтверджує неможливість використання землі на таких територіях та, відповідно, відсутність підстав для нарахування орендної плати в цей період. Щодо єдиного податку четвертої групи, неможливість використання сільськогосподарських угідь внаслідок окупації та бойових дій також впливає на базу оподаткування. Таким чином, позивач, посилаючись на систематичну несплату орендної плати як на підставу для розірвання договору, не враховує об`єктивну неможливість виконання цього зобов`язання Відповідачем у період тимчасової окупації та активних бойових дій, а також потенційне замінування земельної ділянки та загрозу життю працівників Товариства. Частина шоста статті 762 ЦК України прямо передбачає звільнення від орендної плати у таких випадках. Чинне податкове законодавство також звільняє від плати за землю на таких територіях протягом певного періоду воєнного стану.
Вищенаведене свідчить, що територія Снігурівської міської територіальної громади, в межах якої знаходиться спірна земельна ділянка, в період 2023-2024 років віднесена до територій, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети, що виключає її безпечне використання ТОВ «ЮТС-Агропродукт» як орендарем для отримання сільськогосподарської продукції за умовами договору оренди в період 2022-2024 років, внаслідок чого ТОВ «ЮТС-Агропродукт» звільняється від орендної плати за цей час як з підстав, визначених законом, так і за умовами договору оренди, які узгоджені його сторонами. З урахуванням наведеного, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів проходження процедури передачі відповідальності щодо очищеної території від операторів протимінної діяльності до місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування суду представлено не було, можна дійти висновку, що відповідач ТОВ «Ютс-Агропродукт» з поважних причин не могло обробляти орендовану земельну ділянку, а отже і сплачувати орендну плату. Тому відповідач вважає, що у нього відсутня вина за невиконання обов`язку зі сплати орендної плати за 2023 та 2024 роки, оскільки орендар не міг користуватися у цей час орендованим майном із незалежних від нього причин, а саме - у зв`язку з тим, що після деокупації 11 листопада 2022 року територія, на якій розташована спірна земельна ділянка, є територією, ймовірно забрудненою вибухонебезпечними предметами, тому орендар не провів посівну кампанію та кампанію щодо збору врожаю. Такі обставини з урахуванням положень частини 6 статті 762 ЦК України є підставою для звільнення відповідача від обов`язку зі сплати орендної плати позивачу за 2023 2024 роки, а також виключає застосування до нього наслідків несплати орендної плати у вигляді розірвання договору оренди земельної ділянки. Також ТОВ «ЮТС-Агропродукт» вважає, що не є боржниками за зобов`язаннями, передбаченими за цими договорами оренди землі, а тому не повинно бути відповідачем за цим позовом, сплачувати судові витрати за рішенням суду, оскільки відчужили право оренди ТОВ «Перемога- Плюс».
Постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 2024 р. № 740 «Про деякі питання про створення, забезпечення функціонування та ведення реєстру територій, забруднених/імовірно забруднених вибухонебезпечними предметами» затверджено Порядок ведення, адміністрування, користування відомостями реєстру територій, забруднених/імовірно забруднених вибухонебезпечними предметами, внаслідок чого введено у дію реєстр територій та геоінформаційна система, якому відповідає Інтерактивна карта територій, яку адмініструє Державна служба надзвичайних ситуацій (далі - ДСНС). Згідно даних Інтерактивної карти ДСНС на її офіційному сайті за посиланням Розмінування України (https://mine.dsns.gov.ua/) територія Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області на якій знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером 4825783700:06:000:0016, є місцем, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети. З огляду на вищезазначене та беручи до уваги обставини, за які орендар не відповідає (у розумінні частини шостої статті 762 ЦК України), а саме: забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами, можливість її замінування та щоденні атаки російських FPV-дронів і ракет, що створюють реальну загрозу життю працівників підприємства, стає неможливим проведення посівної кампанії, збору врожаю та ведення господарської діяльності в цілому на спірній земельній ділянці. Відтак, в орендаря, на думку заявника, відсутній обов`язок сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки адвокат Третьяк Г.О. просить відмовити ТОВ «ЮТС-Агропродукт» у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 27 жовтн6я 2025 року – залишити без змін.
Відзив представник обґрунтувала безпідставністю доводів скарги, зокрема, зазначила про те, що відповідач не підтверджує доказами відсутність можливості здійснювати господарську діяльність у 2023-2024 роках на території Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, на надав докази обстеження земельної ділянки на предмет її забруднення вибухонебезпечними предметами, складання актів, внесення інформації до реєстру відповідно до Порядку ведення, адміністрування, користування відомостями реєстру територій, забруднених/ймовірно забруднених вибухонебезпечними предметами, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 740 від 07.06.2024, визнання непридатними, звільнення від оподаткування у зв`язку із забрудненням земельної ділянки вибухонебезпечними предметами. Також відповідач не звертався до позивача з повідомленнями про наявність обставин, які унеможливлювали виконання ним договірних зобов`язань, не надав доказів причинно-наслідкового зв`язку між воєнними діями та неможливістю обробітку землі. 
Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про причини неявки до суду не повідомили, про час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції учасники справи були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку. 
В силу приписів частини 2 статті 372 ЦПК України справу розглянуто за їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Рішення суду першої інстанції відповідає таким вимогам закону не повною мірою.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як убачається з матеріалів справи і таке встановив суд першої інстанції, позивачка ОСОБА_1 є власником земельних ділянок з цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих в межах території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області: площею 2,94 га, кадастровий номер 4825782700:09:000:0015, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 931948, виданим Снігурівською районною державною адміністрацією17 липня 2008 року (а.с.22-23); площею 3,04 га, кадастровий номер 4825782700:07:000:0024, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 931947, виданим Снігурівською районною державною адміністрацією 17 липня 2008 року (а.с.24).
31 травня 2012 року ОСОБА_1 (орендодавець) уклала з ТОВ «Райз-Південь» (орендар) договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 4825782700:09:000:0015 та 4825782700:07:000:0024, за умовами яких передала ці земельні ділянки в оренду 15 років (а.с.25-26, 29-32).
28 грудня 2017 року були укладені додаткові угоди №3600019 та №3600026 до договорів оренди землі від 31 травня 2012 року (далі – Додаткові угоди), відповідно до яких орендодавець ОСОБА_1 , орендар ТОВ «Райз-Південь», новий орендар - ТОВ «ЮТС-Агропродукт» узгодили, що орендар відступає новому орендарю право оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 4825782700:09:000:0015 та 4825782700:07:000:0024 (а.с.29-32, 33-36).
Відповідно пунктів 3.1. Додаткових угод їх укладено строком до 01 жовтня 2029 року. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок на дату укладення Додаткових угод становила, відповідно, 117300 грн. 86 коп. та 70100 грн. 99 коп. (пункти 2.4). За умовами Додаткових угод орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що складає, відповідно, 9384 грн. 07 коп. та 5608 грн. 08 коп. за рік оренди; орендна плата вноситься орендарем з 01 серпня до 31 грудня кожного року. Сторони передбачили виплату орендної плати: в натуральній формі шляхом передачі сільськогосподарської продукції чи товарів у кількості або вартості, яка є пропорційною розміру орендної плати у грошовій формі; в іншій формі, що визначається та погоджується сторонами додатково. Грошові кошти орендної плати перераховуються орендарем на розрахунковий банківський рахунок орендодавця або виплачується через касу або засобами поштового зв`язку через місцеве відділення УДНПУ «Укрпошта» шляхом надіслання поштових переказів або в іншій формі (пункти 4.1, 4.3, 4.5).
Згідно з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору щодо ОСОБА_1 від 14 травня 2025 року що ТОВ «ЮТС-Агропродукт» не сплачувало ОСОБА_1 орендну плату за земельні ділянки у 2022-2024 роках (а.с.17-21).
17 квітня 2025 року відповідач ТОВ «ЮТС-Агропродукт» відчужив право оренди вказаних земельних ділянок на користь ТОВ «Перемога-Плюс» на строк один рік, про що свідчить договір №1704/25-21 від 17 квітня 2025 року відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок з відповідним додатком до нього (а.с.140-144). Положеннями пунктів 2.3., 5.1. договору № 1704/25-21 визначено, що до покупця переходять усі права й обов`язки Орендаря щодо земельних ділянок за Договорами оренди землі (із змінами та доповненнями додатковими угодами; договір набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє протягом 1 (одного) року, а щодо невиконаних до цього часу зобов`язань - до повного їх виконання.
Згідно копії інформаційної довідки №427786485 від 20 травня 2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право оренди земельної ділянки, кадастровий номер 4825782700:09:000:0015, а також земельної ділянки, кадастровий номер, 4825782700:07:000:0024, зареєстровано за ТОВ «Перемога-Плюс» на підставі договору купівлі-продажу від 17 квітня 2025 року № 1704 (а.с.53-54).
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У справі, яка розглядається, спірні правовідносини виникли з приводу виконання стороною орендаря умов договору оренди земельних ділянок. 
Так, ОСОБА_1 , посилаючись на систематичне, протягом 2022-2024 років невиконання відповідачем ТОВ «ЮТС-Агропродукт» обов`язків зі сплати орендної плати, просила стягнути на свою користь заборгованість з орендної плати та розірвати договори оренди земельних ділянок. В свою чергу відповідач ТОВ «ЮТС-Агропродукт» заперечувало проти задоволення позовних вимог з посиланням на невикористання земельних ділянок, власником яких є позивачка, з незалежних від нього причин.
Суд першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1 частково, виходив із доведеності підстав для стягнення орендної плати за 2023-2024 роки та розірвання договору оренди, укладеного сторонами.
Апеляційний суд приймає доводи апеляційної скарги і не погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з таких міркувань.
Відповідно до статей 12, 13 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. 
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, що визначено пунктом 1 частини 1 статті 11 ЦК України. 
За змістом статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення, майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».
Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року № 161- ХІV (тут і далі закон в редакції, яка була чинною на день укладання договору оренди – 01 січня 2007 року, далі Закон № 161- ХІV) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в поряду, передбачених ЗК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (частина 1 статті 6 Закону № 161- ХІV).
Статтею 93 ЗК України та статтею 1 Закону № 161- ХІV визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 13 Закону № 161- ХІV договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
В силу вимог статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно зі статтею 32 Закону № 161- ХІV на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Статтею 24 Закону № 161- ХІV передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря, у тому числі, своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт.
Згідно із пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.
Отже, за змістом статті 141 ЗК України та статті 32 Закону № 161- ХІV підставою розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати, а не разове порушення умов договору у цій частині.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.
Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію – значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, – відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Схожі висновки викладені у постанові Великої Плати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17, провадження № 12-201гс18, та постанові Верховного Суду від 28 червня 2022 року у справі № 551/542/20, провадження № 61-16493св21.
Згідно із частинами 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
В силу частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (часина 1 статті 76 ЦПК України).
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 5, 6 статті 81 ЦПК України). 
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У справі, яка переглядається, відповідач не заперечував факту несплати позивачці ОСОБА_1 орендної плати, передбаченої умовами Договору, але причиною такого зазначав неможливість використання земельної ділянки, переданої в оренду, у зв`язку із перебуванням її в межах тимчасово окупованої рф території у 2022 року, а в подальшому – через забруднення (можливе забруднення) вибухонебезпечними предметами. 
Так, на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався у порядку, передбаченому законодавством України, та діє на даний час.
Після введення на території країни воєнного стану Торгово–промисловою палатою України усім зацікавленим особам надіслано листа від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1, в якому засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), якими є військова агресія Російської Федерації проти України. 
У листі Торгово–промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини, починаючи з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
07 жовтня 2022 року Миколаївська обласна рада прийняла рішення №9 «Про наявність обставин непереборної сили та перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких дій», яким визнала обставини, що склалися на території Миколаївської області у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та стали підставою введення воєнного стану в Україні, обставинами непереборної сили з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення. 
За наказом Міністерства реінтеграції від 22 грудня 2022 року №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Снігурівська міська територіальна громада, в межах якої розташована земельна ділянка позивача, віднесена до територій, що перебували у тимчасовій окупації у період з 4 березня по 11 листопада 2022 року.
Наступним наказом Міністерства розвитку громад і територій України № 376 від 28 лютого 2025 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Снігурівську місцеву територіальну громаду після деокупації, починаючи 11 листопада 2022 року, віднесено до територій, на яких можливим є ведення бойових дій.
Пунктами 13.1, 13.2 Додаткових угод від 28 грудня 2017 року сторони передбачили, що за невиконання або неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього Договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.
Частиною 1 статті 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок непереборної сили.
Відповідно до положень частини 6 статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.
Підпунктом 3 пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України визначено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням такої особливості: власники, користувачі земельних ділянок не несуть відповідальності за невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням, що полягає у невикористанні земельної ділянки, право власності, користування якою виникло до введення воєнного стану.
Обставини, зазначені у нормі частини шостої статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.
Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.
Той факт, що ТПП України у листі від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 засвідчила відповідну форс-мажорну обставину сам собою не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань.
Воєнний стан, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання. При цьому, наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 910/8580/22.
Посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (постанови Верховного Суду від 15 червня 2018 року у справі № 915/531/17, від 26 травня 2020 року у справі № 918/289/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 913/785/17, від 30 листопада 2021 року у справі № 913/785/17, від 07 червня 2023 року у справі № 906/540/22).
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 910/7679/22сертифікат ТПП України не є єдиним або обов`язковим доказом існування форс-мажорних обставин; наявність форс-мажорних обставин може доводитися й іншими доказами, якщо інше не передбачено законом бо договором.
Лист ТПП України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 є документом загального інформаційного характеру, цей лист не може вважатися сертифікатом ТПП України, виданим відповідно до положень статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні» і не є доказом настання форс-мажору (обставин непереборної сили) для певного суб`єкта господарювання у конкретному зобов`язанні. Водночас Верховний Суд звертає увагу, що навіть за відсутності сертифіката ТПП України, отриманого в передбаченому законом порядку, сторона не позбавлена можливість доводити наявність форс-мажорних обставин іншими доказами, якщо інше не встановлено законом чи договором.
Відповідно до частин першої, третьої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.
Є загальновідомою та не потребує доказування обставина, що територія Снігурівської територіальної громади Миколаївської області, де розташована спірна земельна ділянка, з 19 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебувала під тимчасовою окупацією російської федерації. Ця обставина не заперечувалась сторонами.
Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що протягом вказаного періоду існували форс-мажорні обставини, які об`єктивно унеможливлювали виконання зобов`язань за спірним договором оренди.
Існування таких обставин перешкоджало виконати передбачений договором обов`язок із виплати орендної плати за 2022 рік. Орендар був позбавлений можливості використовувати спірну земельну ділянку для отримання доходів, він не провів у 2022 році посівну кампанію, не здійснив збір урожаю тощо.
Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в цілому, але не наводить аргументів на спростування такого висновку суду, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення в частині відмови у стягненні орендної плати за 2022 рік.
Щодо несплати орендної плати за 2023 та 2024 роки та розірвання договору оренди земельної ділянки.
Постановою Кабінету Міністрів України №740 від 7 червня 2024 року «Про деякі питання про створення, забезпечення функціонування та ведення реєстру територій, забруднених/імовірно забруднених вибухонебезпечними предметами» затверджено Порядок ведення, адміністрування, користування відомостями реєстру територій, забруднених/імовірно забруднених вибухонебезпечними предметами, внаслідок чого введено у дію реєстр територій та геоінформаційна система, якому відповідає Інтерактивна карта територій, яку адмініструє Державна служба надзвичайних ситуацій (далі ДСНС).
За даними Інтерактивної карти ДСНС, розміщеної на її офіційному сайті за посиланням Розмінування України (https://mine.dsns.gov.ua/), територія Снігурівської територіальної громади Миколаївської області, в межах якої знаходиться земля, належна позивачу, є територією, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети.
Відповідно до частини 283-1.2. статті 283-1 Податкового кодексу України період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, на який припадає дата початку обстеження земельної ділянки операторами протимінної діяльності, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.
Для земельних ділянок, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території (у тому числі коли дата початку обстеження небезпечної території операторами протимінної діяльності настає після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території), за умови подання платником плати за землю до органу місцевого самоврядування, військової адміністрації або військово-цивільної адміністрації заяви про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та прийняття таким органом місцевого самоврядування, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів щодо земельної ділянки, зазначеної у такій заяві, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Враховуючи, що територія Снігурівської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, в межах якої знаходиться передана позивачем у користування земельна ділянка, як встановив суд, перебувала у тимчасовій окупації по 11 листопада 2022 року, відлік періоду визнання цієї території забрудненою вибухонебезпечними предметами почався з 01 грудня 2022 року. 
Акт про обстеження земельних ділянок, власником яких є позивачка, що знаходяться в оренді відповідачів, операторами протимінної діяльності та визнання її придатною для використання відсутній.
Проаналізувавши наведені обставини та норми матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає встановленим, що територія Снігурівської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, в межах якої знаходиться спірна земельна ділянка, в період 2023-2024 років віднесена до територій, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети, що виключало їх безпечне використання ТОВ «ЮТС-Агропродукт» як орендарем для отримання сільськогосподарської продукції протягом 2023-2024 років.
Наданий на підтвердження доводів позову представником позивачки акт візуального обстеження №70 від 12 серпня 2025 року, відповідно до якого комісією з візуального обстеження земельної ділянки в межах території Снігурівської міської територіальної громади з`ясовано, що земельні ділянки з кадастровими номерами 4825782700:09:000:0015, 4825782700:07:000:0024, власником яких є ОСОБА_1 , використовуються за цільовим призначенням, зібраний врожай зернових сільськогосподарських культур 2025 року, не підтверджує використання відповідачем ТОВ «ЮТС-Агропродукт» ( обробіток, сівба та збирання врожаю) цих земельних ділянок у 2023 та 2024 роках. 
Враховуючи наведене та встановлені колегією суддів обставини справи, слід визначити, що земельні ділянки, які знаходяться в межах громади, що визнана як місце забруднення чи імовірного забруднення вибухонебезпечними предметами, не могли бути використані ТОВ «ЮТС-Агропродукт» для сільськогосподарського виробництва за умовами договорів оренди в період 2023-2024 років, внаслідок чого ТОВ «ЮТС-Агропродукт» як орендар майна звільняється від обов`язку з виплати орендної плати за цей час як з підстав, визначених законом, так і за умовами договору оренди, які узгоджені його сторонами.
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що відсутня вина ТОВ «ЮТС-Агропродукт» у невиконанні обов`язку зі сплати позивачці орендної плати за 2023 та 2024 роки, оскільки орендар не міг користуватися у цей час орендованим майном із незалежних від нього причин, а саме у зв`язку з тим, що після деокупації 11 листопада 2022 року територія, на якій розташована спірна земельна ділянка, є територією, ймовірно, забрудненою вибухонебезпечними предметами, тому орендар не проводив посівну кампанію та кампанію щодо збору врожаю.
Такі обставини з урахуванням положень частини 6 статті 762 ЦК України є підставою для звільнення відповідача від обов`язку зі сплати орендної плати позивачці за 2023-2024 роки, а також виключає застосування до нього наслідків несплати орендної плати у вигляді розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки невиконання обов`язків орендарем відбулося не з вини останнього, а через настання обставин, що перешкоджають використанню орендованої земельної ділянки за призначенням.
З урахуванням вказаного вимоги позивача про стягнення орендної плати за 2023-2024 роки та розірвання договору оренди землі є безпідставними, а тому вони не підлягають задоволенню. 
За такого колегія суддів частково приймає доводи апеляційної скарги (відсутні підстави для скасування рішення в частині відмови у стягнення орендної плати за 2022 рік) та відхиляє доводи відзиву на апеляційну скаргу як безпідставні. Зокрема, колегія суддів вважає, що не є є доказом наявності у позивача можливості. Також аргументи апеляційної скарги про те, що ТОВ «ЮТС-Агропродукт» не є боржником за зобов`язаннями, передбаченими договорами оренди землі з позивачкою, а тому не повинен бути відповідачем за цим позовом, сплачувати судові витрати за рішенням суду, оскільки відчужили право оренди ТОВ «Перемога- Плюс», колегією суддів відхилюється, так як між сторонами спірні правовідносини стосуються періоду 2022-2024 років, тобто часу, який передував відчуженню права оренди землі (квітень 2025 року).
Оскільки рішення суду в частині задоволення позовних вимог ухвалено внаслідок неповного встановлення судом обставин справи та порушенням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, його на підставі вимог пунктів 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України в цій частині слід скасувати, ухвалити нове про відмову у позові.
Щодо розподілу судових витрат.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції в частині скасовано з ухваленням нового про відмову у позові, наявні підстави для зміни апеляційним судом проведеного розподілу судових витрат та проведення розподілу судових витрат за розгляд справи в апеляційній інстанції.
В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Так, у зв`язку із відмовою у позові, відсутні підстави для стягнення на користь позивачки сплаченого нею за подання позовної заяви судового збору.
При зверненні з апеляційною скаргою відповідач сплатив 4360 грн 32 коп. судового збору (150% від сплаченого позивачкою судового збору за дві немайнові вимоги (1937,92 коп. за немайнові вимог + 968,96 грн. за майнову вимогу).
Апеляційна скарга задоволена частково (у задоволенні двох майнових вимог відмовлено, у стягненні частини орендної плати в розмірі 23087,90 грн., що становить 67% заявлених позовних вимог), тому з урахуванням того, що апеляційний суд відмовив у задоволенні позовних вимог, які були задоволені судом першої інстанції, з позивачки на користь відповідача слід стягнути частину сплаченого ним судового збору – 3880 грн. 68 коп. (1937,92+(968,96х67%) х150%).
Керуючись статтями 367, 368, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС–Агропродукт» задовольнити частково.
Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2025 року в частині задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати за 2023, 2024 роки та розподілу судових витрат скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення.
В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС–Агропродукт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди землі за 2023, 2024 роки відмовити.
Рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості з орендної плати за 2022 рік залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС–Агропродукт», ЄДРПОУ 41101589, 3880 грн. 68 коп. судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:       Т.М. Базовкіна

Судді:        Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

_____________________________________________
Повна постанова складена 13 січня 2026 року