ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/3018/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Семененка Я.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року (головуючий суддя Науменко В.В.) 
у справі №340/3018/24
за позовом Головного управління ДПС у Кіровоградській області 
до ОСОБА_1 
про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В :
08.05.2024 Головне управління ДПС у Кіровоградській області звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг в сумі 106115,10 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідачки наявний податковий борг по платежу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості. Податковий борг виник по узгоджених грошових зобов`язаннях, нарахованих податковим органом за податковими повідомленнями-рішеннями. Контролюючим органом вживались заходи для його стягнення, проте податковий борг відповідачем у добровільному порядку не погашено. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року адміністративний позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (код класифікації доходів бюджету 18010200), в сумі 106115,10 грн. 
Суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення, яким відповідачу нараховано грошові зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не оскаржено та не скасовано, а тому узгоджені суми грошових зобов`язань набули статусу податкового боргу та підлягають стягненню з відповідача.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачка подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 
Відповідачка зазначає, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Відповідачка вважає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги її доводи, в той же час підтримано позицію контролюючого органу без належного дослідження доказів та надання оцінки доводам податкового органу. Зазначає, що суми грошових зобов`язань не є узгодженими, оскільки відповідач податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу не отримував, а позивач доказів належного вручення (направлення) цих документів не надав. Також, вказує, що позивачем прийнято необґрунтоване податкове-повідомлення рішення, без визначення періоду заборгованості та без детального розрахунку грошових зобов`язань.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідачка – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Кіровоградській області як платник податків.
В матеріалах справи містяться відомості з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 станом на 01.10.2023 та довідка про наявність боргу №113627, згідно яким за відповідачкою обліковується податковий борг в сумі 106115,10 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (а.с.7, 48)
Податковий борг виник у зв`язку з несплатою платником податків грошових зобов`язань, визначених податковим повідомленням-рішенням від 01.06.2023 №012553-2408-1101-UA-35040170000065192 на суму 106115,00 грн. відповідно до вимог пп. 266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України (а.с. 8).
Вказане податкове повідомлення-рішення направлено на адресу місця реєстрації відповідачки ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом та повернуто оператором поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.8зв.)
Також з матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом надсилалась рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення податкова вимога форми "Ф" від 21.09.2020 №105644-51, яка також повернуто оператором поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання». (а.с.9)
Оскільки у добровільному порядку заборгованість відповідачкою сплачена не була, позивач звернувся до суду з позовом.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
За визначенням у пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно з п.95.2 ст.95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно з пп. 59.3 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Пунктом 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:
невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;
завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;
заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.
Відповідно до п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, зокрема якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України). 
Приписами п.54.5 ст.54 ПК України визначено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Згідно із пп. «а» пп.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Пунктом 58.3 статті 58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Положеннями п.42.2 ст. 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
За правилами п. 42.5 ст.42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Статтею 45 ПК України визначено, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.
Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.
За приписами підпункту 70.2.4 пункту 70.2 статті 70 ПК України, до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення вноситься інформація про місце проживання.
Відповідно до пункту 70.7 статті 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення, протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Враховуючи викладені вище обставини, суд апеляційної інстанції зазначає, що контролюючий орган вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки фізичної особи - платника податків та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, він має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 12.02.2020 у справі №826/17798/18, від 23.09.2021 у справі №640/8096/19, від 22 травня 2024 у справі № 640/14787/21.
Суд апеляційної інстанції також враховує, що Верховний Суд у постанові від 25.02.2020 у справі №1340/5767/18 дійшов висновку, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, а також строку - 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.
Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом податкові повідомлення-рішення та податкова вимога надіслані рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адресу платника податків ( АДРЕСА_1 ), яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки платника. 
Втім, вказані поштові відправлення повернуті на адресу податкового органу оператором поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.8-10).
Доказів звернення відповідача до контролюючого органу із заявою про зміну податкової адреси чи зміну фактичного місця проживання матеріали справи не містять, а тому посилання відповідачки на неналежне направлення податковим органом вказаних документів та неотримання їх відповідачем з вини контролюючого органу є безпідставними.
За встановлених у справі обставин, в силу наведених вище правових норм, вважається, що податкове повідомлення-рішення від 01.06.2023 №012553-2408-1101-UA-35040170000065192 та податкова вимога від 21.09.2020 №105644-51 є належним чином врученими, що є підставою виникнення для відповідачки певних правових наслідків.
Так, враховуючи відсутність доказів оскарження податкового повідомлення-рішення та/або податкової вимоги в адміністративному чи судовому порядку, податкові зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в розмірі 106115,10 грн. є узгодженими та набули статусу податкового боргу.
При цьому питання правомірності нарахування контролюючим органом податкових зобов`язань не є предметом розгляду в даній справі. Спірним у даній справи є правомірність стягнення податкового боргу з відповідача, а тому предметом доказування в даному випадку є встановлення факту сплати заборгованості в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту та перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України.
Виходячи з наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції вважає, що контролюючим органом дотримана процедура, що передує стягненню податкового боргу за рішенням суду, а тому заявлені контролюючим органом позовні вимоги стосовно податкового боргу у розмірі 106115,10 грн. в повній мірі узгоджуються з приписами податкового законодавства та є обґрунтованими.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив правильне рішення про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні. 
Керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року у справі №340/3018/24 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк 

суддя Я.В. Семененко 

суддя А.В. Суховаров