П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року 
м. Рівне

Справа № 570/4677/25
Провадження № 22-ц/4815/220/26

Головуючий у Рівненському районному суді
Рівненської області: суддя Гнатущенко Ю.В.
Ухвалу суду першої інстанції 
(повний текст) постановлено 
у м. Рівне Рівненської області 
24 жовтня 2025 року без фіксування 
судового засідання звукозаписувальними
технічними засобами

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Хилевич С.В.
судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.
секретар судового засідання: Пиляй І.С.

за участі: сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Зарицької Катерини Юріївни на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,
в с т а н о в и в :
У вересні 2025 року в суд звернулася ОСОБА_2 із позовом про стягнення 10 000 доларів США заборгованості за договором позики.
20 жовтня 2025 року представником ОСОБА_2 – адвокатом Поповим Р.М. подано заяву про забезпечення позову, яку 21 жовтня 2025 року судом повернуто особі, що її подала.
Ухвалою Рівненського районного суду від 21 жовтня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі і призначено підготовче судове засідання.
22 жовтня 2025 року представником ОСОБА_2 – адвокатом Попович Р.М. знову подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 , заборони ОСОБА_1 , суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в т.ч. нотаріусам, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, вчиняти щодо вказаних об`єктів нерухомого майна будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією.
Ухвалою Рівненського районного суду від 24 жовтня 2025 року заяву задоволено частково.
Вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,1109 га, кадастровий номер 5624286401:01:003:0042, реєстраційний номер об`єкта 2740660556242, до набрання законної сили рішенням у справі.
Вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,0923, кадастровий номер 5624286401:01:004:0026, реєстраційний номер об`єкта 2365015556242, до набрання законної сили рішенням у справі.
Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/4 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 89,1 м2, реєстраційний номер об`єкта 2365014156242, до набрання законної сили рішенням у справі.
Відмовлено у вжитті заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/5 частку 3-кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 58,0 м2, реєстраційний номер майна 1093053.
Заборонено ОСОБА_1 , суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в т.ч. нотаріусам, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо об`єктів нерухомого майна:
- земельної ділянки площею 0,1109 га, кадастровий номер 5624286401:01:003:0042, реєстраційний номер об`єкта 2740660556242;
- 1/4 частки земельної ділянки площею 0,0923, кадастровий номер 5624286401:01:004:0026, реєстраційний номер об`єкта 2365015556242;
- 1/4 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 89,1 м2, реєстраційний номер об`єкта 2365014156242, до набрання законної сили рішенням у справі.
У поданій через свого представника – адвоката Зарицьку К.Ю. апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, що полягало у порушенні норм процесуального права і неправильному застосуванні норм матеріального права, просить її скасувати, відмовивши у задоволенні заяви.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначалося про безпідставне ініціювання позивачем судового спору, а повторне звернення із аналогічним предметом позову за аналогічного суб`єктного складу є виключно проявом його недобросовісної поведінки.
Жодних дій з реалізації майна не проводилося і не планувалося, доказів зворотного не існує. При цьому у межах розгляду справи №570/2228/25 також вживалися заходи забезпечення позову та були скасовані. За цей час відповідач мав можливість реалізувати майно, проте цього не здійснив, тобто у нього відсутній умисел на будь-яке відчуження.
Не переконавшись у праві власності відповідача, суд вжив відповідних заходів із заборони відчуження нерухомого майна. Доказом недостатнього мотивування оскаржуваної ухвали є виключно інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав.
Натомість процесуальна поведінка відповідача є належною, адже представництво його інтересів забезпечено, ним виконуватимуться усі процесуальні дії і в подальшому, у т.ч. і конституційний обов`язок виконання судового рішення. Він не ухиляється від участі у судовому розгляді, не зловживає своїми процесуальними правами, не вчиняє жодних дій, які б потенційно могли вплинути на виконання рішення суду. У межах судового розгляду попередньої справи, яка стосується спірних правовідносин, ним не вчинялося будь-яких дій, що свідчили би про його несумлінність.
При цьому покликається і на висновок Великої Палати Верховного Суду, що висловлений у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18. 
У поданому відзиві представник ОСОБА_2 – адвокат Попов Р.М., вважаючи оскаржувану ухвалу законною і обґрунтованою, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи представника відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.
Згідно зі ст.ст. 263, 367 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як з`ясовано судом, у вересні 2025 року в суд звернулася ОСОБА_2 із позовом про стягнення 10 000 доларів США заборгованості за договором позики.
Отже, між сторонами виникли та існують спірні правовідносини з приводу виконання позикових зобов`язань. При цьому предметом позову є матеріально-правова вимога про стягнення заборгованості за договором позики.
22 жовтня 2025 року, після відкриття 21 жовтня 2025 року судом загального позовного провадження у справі і призначення підготовчого судового засідання, представником ОСОБА_2 – адвокатом Попович Р.М. подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 , заборони ОСОБА_1 , суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в т.ч. нотаріусам, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, вчиняти щодо вказаних об`єктів нерухомого майна будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією.
З інформаційної довідки №44535172 від 15 вересня 2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що за  ОСОБА_1 зареєстровано право власності на таке нерухоме майно: 
- земельну ділянку, кадастровий номер 5624286401:01:003:0042, реєстраційний номер 2740660556242, площею 0,1109 га;
- 1/4 частку земельної ділянки, кадастровий номер 5624286401:01:004:0026, реєстраційний номер об`єкта 2365015556242, площа 0,0923 га;
- 1/4 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 89,1 м2, реєстраційний номер об`єкта 2365014156242
- 1/5 частку 3-кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 58,0 м2, реєстраційний номер майна 1093053.
Відповідно до ч. 2 ст. 149, ч. 3 ст. 150 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Подібний висновок висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду у від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.
У постанові Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі №910/10598/21 зазначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Повно і правильно з`ясувавши обставини процесуального питання та встановивши, що при вирішенні заяви до застосування підлягають норми права, на застосуванні яких наполягала позивач, суд першої інстанції обґрунтовано забезпечив позов частково.
Щодо доводів апеляційної скарги про хибність оскаржуваної ухвали, то колегія суддів звертає увагу, що позовна заява ОСОБА_2 містить достатнє обґрунтування заявлених вимог, на підтвердження чого надано відповідні докази, а наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги, суд установлює під час ухвалення рішення по суті спору.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.
Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. Тому суд попередньої інстанції дійшов правильного висновку про те, що незабезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
При цьому судом взято до уваги і принцип співмірності заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, істотний ризик порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, тимчасовий характер заходів забезпечення позову, адже застосовуються на час розгляду справи. Також суд при вирішенні питання про забезпечення позову правильно врахував обставини справи, в т.ч. і ціну позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , а саме те, що спірна заборгованість складає 10 000 доларів США.
Не заслуговують на увагу аргументи автора апеляційної скарги про недодержання судом норм процесуального права.
Так, згідно із абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Однак будь-яких фактів про процесуально-правові дефекти, що потягли би помилкове вирішення питання про забезпечення позову, представник відповідача не надала, матеріали справи їх не містять, а апеляційним судом здобуто не було.
При цьому встановлено й відсутність обставин, які свідчили би про обов`язкове скасування судового рішення внаслідок існування підстав, передбачених ч. 3 ст. 376 ЦПК України.
Покликання про помилкове застосування норм матеріального права спростовуються правильністю висновків суду першої інстанції.
Решта доводів автора апеляційної скарги про неправильність ухвали суду попередньої інстанції теж є необґрунтованими і колегією суддів відхиляються. 
Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio – дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. 
Підставою для залишення оскаржуваної ухвали без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при її ухвалені.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Зарицької Катерини Юріївни на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:       С.В. Хилевич

Судді:         Н.М.Ковальчук

С.С.Шимків