Справа № 344/21648/25 
Провадження № 2-а/344/24/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Антоняка Т.М.,
секретаря Чабанюк Ю.Б.,
за участю сторін:
представника позивача Яковенка О.С. (в режимі відеоконференції),
представника відповідача Горблянського В.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,- 

В С Т А Н О В И В: 

Адвокат Яковенко Олександр Сергійович, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № R205517 від 18 листопада 2025 року, за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на військовому обліку у 1 відділі ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ). У мобільному застосунку Резерв + позивач отримав сповіщення про те, що він порушив правила військового обліку та знаходиться у «розшуку» в національній поліції з метою доставления до ІНФОРМАЦІЯ_5 для складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
З метою дистанційного отримання постанови по справі про адміністративне правопорушення, позивач 17 листопада 2025 року, через мобільний застосунок «Резерв +» надіслав заяву до ІНФОРМАЦІЯ_5 про не оспорювання допущеного порушення та а года на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності.
18 листопада 2025 року через мобільний застосунок «Резерв +» позивачу надійшла електронна постанова № R205517 від 18 листопада 2025 року за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , відносно позивача. Відповідно до вказаної постанови встановлено, що за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не пройшов(ла) (відмовився(лась) від проходження) ВЛК (п. 2 розділу II ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист», чим допустив(ла) порушення правил військового обліку. Враховуючи, що громадянин (громадянка) ОСОБА_1 скоїв(ла) адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 ст. 210 КУгіАП. У зв`язку із чим, вказаною постановою на позивача накладено штраф у сумі 17000,00 грн.
Позивач не погоджується із постановою, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю. Зазначено, що ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , всупереч вимогам статті 279-9 КУпАП, після отримання заяви ОСОБА_3 , що він не оспорює допущене порушення та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності, зобов`язаний був перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак ОСОБА_2 не перевірив фактичні дані у зв`язку із чим виніс передчасно постанову щодо накладення штрафу про адміністративне правопорушення. В оскаржуваній постанові зазначено, що за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено ОСОБА_1 не пройшов(ла) (відмовився(лась) від проходження) ВЛК. Вищевказане не відповідає дійсності. Відповідно до Військово-облікового документу Резерв + від 01.11.2025 року та 19.11.2025 року встановлено, що ОСОБА_1 не є особою, визнаною обмежено придатною до військової служби. Позивач не відмовлявся проходити військово-лікарську комісію. У позивача відсутній обов`язок проходити військово-лікарську комісію у добровільному порядку. Крім того, оскаржувана постанова у резолютивний частині не містить рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності та посилання на відповідну статтю КУпАП. Резолютивна частина містить лише рішення щодо накладення штрафу, а не притягнення до відповідальності. Тобто, про визнання вини та притягнення ОСОБА_1 до відповідальності ОСОБА_2 не зазначив. Вказане також свідчить про істотні порушення та її протиправність. Оскаржувана постанова не містить обов`язкових відомостей, а саме дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення. Отже, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 не перевірив фактичні дані по справі з дотриманням вимог статей 247,280,283 КУпАП та виніс незаконну постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує позовні вимоги, покликаючись на те, що не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованим та безпідставним, а доводи, наведені у позовній заяви надуманими та такими, що не можуть слугувати підставою для висновку про протиправність винесеної ІНФОРМАЦІЯ_5 постанови про накладання адміністративного стягнення. 
Представник позивача звертає увагу на формальні недоліки, які не змінюють змісту та ніяким чином не доводять протиправності спірного рішення. Позивач довільно та хибно трактує вимоги закону. 
Відповідно до запису обліково-алфавітної книги призовників 1986 року народження, які проживають на території Богородчанського району Івано-Франківської області, громадянин ОСОБА_1 , 1986 року народження, на підставі ст. 73-в р. І пр. 207 визнаний непридатним в мирний час, придатним до нестройової служби у воєнний час прот. № 6 від 08.10.2004. У зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 № 3621-IX, на підставі пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» у громадян, які за висновком ВЛК були обмежено придатними до військової служби виник обов`язок до 5 червня 2025 року, не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. На підставі опрацювання обліково-алфавітної книги призовників з`ясовано, що позивач проходив ВЛК востаннє 08.10.2004 та відповідно до висновку ВЛК є обмежено придатним до військової служби. У зв`язку з встановленими фактами ІНФОРМАЦІЯ_5 через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, автоматизовану інформаційно-телекомунікаційну систему «Оберіг» подано звернення до органів національної поліції про доставлення військовозобов`язаного для складання протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку з не проходженням ВЛК.
Від позивача 17.11.2025, через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста «Резерв+» надійшла заява, у якій позивач зазначає, що не оспорює допущене порушення та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності. На підставі поданої позивачем заяви про неоспорення правопорушення через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів згенеровано постанову № R205517 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 18.11.2025, яку того ж дня підписано начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 , шляхом накладення електронного цифрового підпису. Уся процедура накладення адміністративного стягнення автоматизована та здійснена з дотриманням норм КУпАП та чинного законодавства.
Відповідно до відомостей витягу з обліково-алфавітної книги призовників 1986 року народження, які проживають на території Богородчанського району Івано-Франківської області від 30.12.2025, ОСОБА_1 , с. Кричка, прописаний до призовної дільниці 27.01.2003, висновок ВЛК: за ст. 73-в, р. І пр. 207 непридатний в мирний час, придатний до нестройової служби у воєнний час прот. № 6 від 08.10.2004. Відповідно до статті 73-в графи І Розкладу хвороб, станів і фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби у Збройних Силах України, Додаток 1 до пунктів 75, 77, 79, 286, 328 Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 04.01.94 № 2 (в редакції наказу Міністра оборони України від 12.07.99 № 207), чинного на момент проходження позивачем ВЛК, плоскостопість та інші деформації стопи та пальців з незначним порушенням функції – непридатні до військової служби у мирний час, обмежено здатні у воєнний час СО-6. Таким чином, останнім ВЛК, яке проходив позивач, визначено його ступінь придатності до військової служби обмежено здатний у воєнний час (придатний до нестройової служби у воєнний час). Отже, твердження представника позивача, що позивач не був обмежено придатним до військової служби не відповідає фактичним обставинам справи.
Таким чином, враховуючи подання заяви від 17.11.2025 позивачем, у якій останній зазначив, що не оспорює допущене порушення та згодний на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності, начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 винесено постанову з дотриманням норм чинного законодавства.
Спростовуючи доводи представника позивача, КУпАП не визначає у якій частині постанови має міститися зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення. Відповідно до наявної в матеріалах справи постанови № R205517 від 18.11.2025, у ній чітко зазначено «постанова по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Що стосується того, що оскаржена постанова не містить обов`язкових відомостей, а саме дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, то вказане посилання не відповідає вимогам статті 283 КУпАП, тому є безпідставним. 
Позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 .
У відповіді на відзив представник позивача вказав, що твердження представника відповідача пр те, що позивач не був обмежено придатним до військової служби не відповідає фактичним обставинам справи. Відповідач підміняє поняття «непридатний в мирний час, придатний до нестройової служби у воєнний час» та ототожнює з «обмежено придатним». Відповідач розширює та розтлумачує вищевказаний Закон на власний розсуд без посилання на жодні норми законодавства. Крім того, відповідно до Військово-облікового документу Резерв + від 01.11.2025 року та 19.11.2025 року встановлено, що ОСОБА_1 не є особою визнаною обмежено придатною до військової служби. У графі про придатність до військової служби наявні прочерки. Тому, позивач не міг бути обов`язаним, що він є обмежено придатним та у нього був обов`язок самостійно пройти військово-лікарську комісію.
Станом на день розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 строк, визначений ст. 38 КУпАП, закінчився, тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушує норми законодавства.
Просить позовну заяву задовольнити.
У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги. Просить задовольнити позов.
Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення позову відсутні.
Суд, заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм фактичні правовідносини.
Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: с. Кричка, Богородчанського району Івано-Франківської області, що підтверджується паспортом громадянина України, серія та номер: НОМЕР_1 , виданим Івано-Франківським МВ УДМС України в Запорізькій області 25 січня 2014 року. 
ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у 1 відділі ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_4 ).
Згідно Постанови № R205517 від 18 листопада 2025 року по справі про адміністративне правопорушення, винесеної ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень. 
У постанові зазначено, що за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не нройшов(ла) (відмовився(лась) від проходження) ВЛК (п. 2 розділу II ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист», чим допустив(ла) порушення правил військового обліку. Враховуючи, що громадянин (громадянка) ОСОБА_1 скоїв(ла) адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 ст. 210 КУПАП, на позивача накладено штраф у сумі 17000,00 грн.
Відповідно до запису обліково-алфавітної книги призовників 1986 року народження, які проживають на території Богородчанського району Івано-Франківської області громадянин ОСОБА_1 1986 року народження на підставі ст. 73-в р. І пр. 207 визнаний непридатним в мирний час, придатним до нестройової служби у воєнний час прот. № 6 від 08.10.2004.
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.
Статтею 7 КУпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно зі ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
В силу положень статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Частиною 1 статті 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17 березня 2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17 березня 2014 року N303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.
Згідно п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» в Україні оголошено загальну мобілізацію.
Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на теперішній час його дію не припинено.
У ч. 1 ст. 22 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що громадяни зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Згідно з ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Відповідно до п. 3 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року, військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період. Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У п. 4 ч. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком 2 до вказаного Порядку, зазначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів.
Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 12 лютого 2025 року внесено зміни до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» та п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення викладено в новій редакції: «Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».
Закон України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» набрав чинності 15 лютого 2025 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2025 року № 519 внесенні зміни до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 зі змінами, зокрема абзац другий пункту 69 викладено в такій редакції: «Особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію».
Аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до 04 травня 2024 року (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з 15 лютого 2025 року зобов`язані були до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Вимогами Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» установлено обов`язок громадянам України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), самостійно з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. Дана вимога закону містить виключення лише для для осіб з інвалідністю та не розповсюджується для осіб, які мають відстрочку. 
Оскільки закони України мають вищу юридичну силу, ніж постанови Кабінету Міністрів України, в цьому випадку мають застосовуватись норми саме Закону, а не п. 63 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024.
Згідно Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч. 1, 2 ст. 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).
Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил,норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з відомостей із витягу з обліково-алфавітної книги призовників 1986 року народження, які проживають на території Богородчанського району Івано-Франківської області від 30.12.2025 - ОСОБА_1 , с. Кричка, прописаний до призовної дільниці 27.01.2003, висновок ВЛК: за ст. 73-в, р. І пр. 207 непридатний в мирний час, придатний до нестройової служби у воєнний час прот. № 6 від 08.10.2004 (а.с. 31, зворот).
Відповідно до статті 73-в графи І Розкладу хвороб, станів і фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби у Збройних Силах України, Додаток 1 до пунктів 75, 77, 79, 286, 328 Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 04.01.94 № 2 (в редакції наказу Міністра оборони України від 12.07.99 № 207), чинного на момент проходження позивачем ВЛК, плоскостопість та інші деформації стопи та пальців з незначним порушенням функції – непридатні до військової служби у мирний час, обмежено здатні у воєнний час СО-6.
Із запису в обліково-алфавітній книзі призовників вбачається, що останнім ВЛК, яке проходив позивач було 08.10.2004 року. 
Із поданої позивачем заяви від 17.11.2025 вбачається, що він не оспорює допущене порушення та згодний на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності, начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 винесено постанову з дотриманням норм чинного законодавства.
Оскаржувана постанова містить усі необхідні реквізити, визначені КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі № 760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі № 536/583/17).
Враховуючи встановлені судом обставини справи та оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-242, 244-246, 250-251, 255, 257-262, 286, 295 КАС України, суд, - 
В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Антоняк Т.М. 

Повний текст рішення складено та підписано 10.02.2025 року.