Справа № 463/6777/25
Провадження № 2/463/243/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року Личаківський районний суд м.Львова 
в складі: головуючого-судді – Жовніра Г.Б.,
з участю секретаря судового засідання - Косопуд М.В.,
представника позивача - Андрусик Ю.В.,
відповідачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, зустрічним позовом  ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» про визнання договору недійсним за правилами загального позовного провадження, суд, -
в с т а н о в и в :
представник ЛКП«ТФ «Львівспецкомунтранс» звернувся до Личаківського районного суду м. Львова із позовом, у якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за комунальну послугу з вивезення та захоронення побутових відходів у загальній сумі 3 942, 75 грн та суму сплаченого судового збору.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31.05.2021 р. між ОСОБА_1 , що діяв в інтересах споживачів комунальної послуги, співвідповідачів, ОСОБА_3 (власник будинку), ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та позивачем, як визначеним рішенням органу місцевого самоврядування виконавцем, було укладено Договір № 3-2-1-4-10095 про надання послуг поводження з побутовими відходами (надалі - договір). Згідно умов цього договору виконавець зобов`язується згідно з графіком надавати послуги з поводження з побутовими відходами, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги у строки і на умовах, передбачених цим договором. Договір автоматично пролонгований згідно п. 30 Договору. Відповідачі споживають комунальну послугу за вивезення й захоронення побутових відходів згідно з договором. Останню оплату вчинено ОСОБА_1 02.02.2023 р. у сумі 150 грн., що підтверджується витягом з банківської виписки по рахунку позивача (додається). У зв`язку із заборгованістю позивач звертався до суду та отримав судовий наказ № 463/9496/23 від 07.11.2023 на стягнення суми 1327,47 грн., а також судовий збір у сумі 268,40 грн. 09.11.2023 р. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова зазначений наказ було скасовано на підставі заяви ОСОБА_1 . Згідно з ухвалою суду позивач вправі звернутися до суду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачі не зверталися до ЛКП «ТФ «ЛЬВІВСПЕЦКОМУНТРАНС» із заявою про тимчасову відсутність, жодних документів з даного приводу не надавали, тому вони зобов`язані оплачувати надані послуг. За таких обставин просить суд задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою суду від 25.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
06.08.2025 на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ЛКП «ТФ «Львівспецкомунтранс» про визнання недійсним договору № 3-2-1-4-10095 від 31.05.2021. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи та зазначений договір з ЛКП «ТФ «Львівспецкомунтранс» ним ніколи не укладався. Послуги з вивезення побутових відходів оплачувалися його сином — ОСОБА_3 , а інколи й особисто позивачем, оскільки на його адресу надходили відповідні квитанції. Після виїзду сина до США, ОСОБА_1 продовжував оплачувати послуги, однак розмір оплати щоразу безпідставно збільшувався. Отримати передбачені законодавством пільги він не зміг, оскільки працівниками підприємства йому не було надано необхідних довідок. Після ознайомлення з договором позивач встановив, що останній складений від його імені та містить підроблений підпис. У зв`язку з цим 27.01.2023 він звернувся із заявою до директора ЛКП «ТФ «Львівспецкомунтранс» про розірвання договору, однак жодної відповіді на зазначене звернення не отримав.
З огляду на викладене ОСОБА_1 просить суд визнати договір № 3-2-1-4-10095 від 31.05.2021 недійсним та відмовити ЛКП «ТФ «Львівспецкомунтранс» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 13.10.2025 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» про визнання договору недійсним та об`єднано в одне провадження з первісним позовом Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за комунальні послуги. Змінено порядок здійснення провадження у справі та постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
30.10.2025 на адресу суду від представника позивача за первісним позовом ОСОБА_5 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву. Такий обґрунтовує тим, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду (справа № 210/5796/16-ц) від 18 березня 2019 року, споживачі зобов`язані оплатити житлово комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Крім того, зауважив, що ОСОБА_1 у зустрічному позові про визнання договору недійсним визнав наступні обставини: оригінал договору знаходився у нього в будинку та за вивіз відходів оплачував його син ОСОБА_6 (власник будинку), після виїзду сина ОСОБА_1 продовжував оплачувати послуги з вивезення побутових відходів. Отже, позивач у зустрічному позові фактично визнав правомірність договору та оплату наданих послуг, тому юридичних підстав для визнання його недійсним немає. Враховуючи зазначене, зустрічний позов ОСОБА_1 просить відхилити за безпідставністю.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 26.11.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що договір про надання послуг укладений відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України на основі типового договору з відповідачем ОСОБА_1 . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно співвласниками житла є відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 інші відповідачі зареєстровані за вказаною адресою. Позивач надає відповідачам послуги з вивезення побутових відходів з моменту укладення договору, а саме з 31.05.2021 року. Оплата за надані послуги здійснювалася до лютого 2023 року включно. Заборгованість за період з лютого 2023 року по грудень 2024 року становить 3 942,75 грн. Нарахування плати за послуги здійснюється відповідно до затвердженого тарифу, який формується з урахуванням вартості транспортування, що є сталою, та вартості захоронення відходів, яка періодично зростає. Послуги надаються позивачем безперервно, незалежно від наявності заборгованості. Щодо зустрічного позову представник позивача заперечив проти його задоволення з підстав, викладених у відзиві. Зазначив, що жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що підпис у договорі не належить відповідачу, матеріали справи не містять. Крім того, відповідачі, у тому числі відповідач ОСОБА_1 , тривалий час користуються послугами позивача, при цьому оригінал договору зберігався у житловому приміщенні відповідачів, про що прямо зазначено у зустрічному позові. Також у договорі зазначені паспортні дані відповідача та відомості про наявність у нього пільг як особи з інвалідністю, що передбачено пунктом 22 договору. Окремо представник позивача звернув увагу суду на те, що акт про фактичну кількість мешканців у житловому приміщенні був поданий відповідачем лише разом із зустрічним позовом та раніше позивачу не надавався. У разі його надання позивачу, кількість фактичних мешканців буде врахована при здійсненні розрахунку вартості наданих послуг. Вимоги первісної позовної заяви підтримав, просить суд такі задовольнити у повному обсязі, а у зустрічному позові відмовити за безпідставністю такого.
Відповідач ОСОБА_1 заперечив проти задоволення позовних вимог за первісним позовом та пояснив, що у період з травня 2021 року по лютий 2023 року послуги з вивезення побутових відходів за вказаною адресою надавалися та оплачувалися. Починаючи з лютого 2023 року відповідач побутові відходи за місцем свого проживання не викидає, а всі відходи, що утворюються, вивозить за місцем проживання свого сина, за межі м. Львова. Також зазначив, що з травня 2021 року оплату послуг позивача здійснював його син - ОСОБА_7 , який разом із дружиною ОСОБА_8 у жовтні 2022 року виїхали на постійне місце проживання до США. У зв`язку зі зменшенням кількості членів сім`ї, на думку відповідача, відпала необхідність у подальшому користуванні послугами позивача. Водночас відповідач не заперечив, що на даний час усі відповідачі зареєстровані за адресою вказаною в позові, а його син ОСОБА_7 є співвласником зазначеного помешкання. Пояснив, що припинив оплату послуг позивача після відмови останнього у видачі довідки, необхідної для оформлення пільг. При цьому не заперечив, що один із примірників договору знаходився у його житловому приміщенні, однак стверджує, що особисто зазначений договір не підписував. Відтак, просив у первісному позові відмовити повністю, а подану зустрічну позовну заяву задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 підтримала пояснення відповідача ОСОБА_1 .
Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи за первісним позовом та матеріали зустрічної позовної заяви, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що рішенням Львівської міської ради «Про визначення виконавців послуг зі збирання, зберігання і перевезення твердих побутових відходів у м. Львові» № 683 від 09.08.2013 року Львівське комунальне підприємство «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» визначено виконавцем послуг зі збирання, зберігання і перевезення твердих побутових відходів у м. Львові.
Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.10.2019 року, № 928 послугу з поводження з побутовими відходами визначено окремою комунальною послугою у м.Львові.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 455 від 21.06.2016 року - всі категорії споживачів послуг з вивезення побутових відходів з червня 2016 року відшкодовують перевізникам побутових відходів вартість послуг із захоронення у розмірі, передбаченому договорами, укладеними між перевізниками побутових відходів та суб`єктами господарювання, які здійснюють їх захоронення.
Позивач Львівське комунальне підприємство «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» надає комунальну послугу з вивезення побутових відходів за державною (регульованою) ціною, яку встановив виконавчий комітет Львівської міської ради рішенням № 675 від 04.08.2017 року.
31.05.2021 року між ЛКП «ТФ «Львівспецкомунтранс» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами № 3-2-1-4-10095, згідно з яким нарахування за послуги з вивезення твердих побутових відходів за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.50-52).
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 зареєстровані у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою № 08 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації від 15.07.2025 року (а.с. 8).
Відповідно з п.1 Договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами № 3-2-1-4-10095 від 31.05.2021 року виконавець зобов`язується згідно з графіком надавати послуги з поводження з побутовими відходами, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах визначених цим договором.
Згідно з п. 27-28 Договору про надання послуг з поводження побутових відходів № 3-2-1-4-10095 від 31.05.2021 року сторони звільняються від відповідальності за невиконання або часткове виконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Зі змісту п. 29 Договору вбачається, що договір укладається строком на один рік до 31.12.2021 та відповідно до п. 30 вважається таким, що продовжений, якщо за місяць до закінчення строку його дії одна із сторін не заявила про відмову від договору або про його перегляд. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Останню оплату вчинено ОСОБА_1 02.02.2023 р. у сумі 150 грн., що підтверджується витягом з банківської виписки по рахунку позивача.
Відповідач від послуг з вивезення побутових відходів у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся, заяв чи повідомлень про припинення договору від нього не надходило.
Однак, 27.01.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Директора ЛКП «Львівспецкомунтранс» із заявою про розірвання договору, котру мотивував тим, що завищені ціни та договір був складений без його відома, а тому даний договір є нікчемним. Однак останнім не було сплачено заборгованість, станом момент звернення, не надано копії договору з іншим виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, оскільки наявність відповідного договору є обов`язком споживача та не підписано додаткової угоди про розірвання договору (а.с. 34-35, 64). 
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, між позивачем та відповідачем склалися зобов`язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг.
За положеннями ч. 1 ст.13ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Питання надання послуг з вивезення побутових відходів регулюються спеціальним законодавством, а саме: Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про відходи».
Приписами п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Відповідно до вимог п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Нормою ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно з приписами ч. 1, 3, 4 ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані укласти договір про поводження з побутовими відходами з особою, визначеною у встановленому законодавством порядку. Критерієм якості послуг з вивезення побутових відходів є дотримання графіка вивезення побутових відходів, дотримання правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, дотримання вимог законодавства щодо надання послуг з вивезення побутових відходів. Послуга з поводження з побутовими відходами надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 15 Закону України «Про відходи» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані дотримуватися вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері поводження з відходами; вносити в установленому порядку плату за послуги з поводження з побутовими відходами; виконувати інші обов`язки, передбачені законами, щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища відходами.
Згідно з ч. 1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Порушенням зобов`язання, відповідно до ч. 1 ст.610ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.651ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Львівського комунального підприємства Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо заявлених вимог позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» про визнання договору недійсним суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.
Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частини 1 і 2статті 215 ЦК України).
Відповідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Як встановлено судом, між ЛКП «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» та ОСОБА_1 31.05.2021 року було укладено договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами, який у подальшому автоматично пролонговувався відповідно до умов договору. Факт надання позивачем комунальних послуг з вивезення та захоронення побутових відходів за адресою проживання відповідачів підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.
Доводи позивача за зустрічним позовом про те, що він не підписував спірний договір та що підпис у договорі є підробленим, суд вважає необґрунтованими, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин до матеріалів справи не подано. Зокрема, ОСОБА_1 не ініційовано проведення почеркознавчої експертизи, не подано інших доказів, які б свідчили про недодержання вимог статті 203 ЦК України у момент укладення договору.
Крім того, із змісту зустрічного позову та пояснень відповідача вбачається, що один із примірників договору зберігався у його житловому приміщенні, а послуги з вивезення побутових відходів фактично споживалися відповідачами протягом тривалого часу. Оплата за надані послуги здійснювалася, у тому числі самим ОСОБА_1 , що підтверджується банківськими документами та визнається сторонами.
Такі дії відповідача суд оцінює як підтвердження фактичного прийняття умов договору та користування результатами наданих послуг, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо обов`язку споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у разі їх фактичного споживання, незалежно від наявності чи відсутності письмово оформленого договору.
Посилання ОСОБА_1 на відмову позивача у видачі довідок для оформлення пільг, а також на зменшення кількості членів сім`ї, не є підставами для визнання договору недійсним, оскільки такі обставини не свідчать про порушення вимог закону при укладенні правочину та не звільняють споживача від обов`язку дотримуватися умов чинного договору або встановленого законом порядку його розірвання.
Суд також враховує, що ОСОБА_1 не звертався до позивача у встановленому порядку із заявами про тимчасову відсутність, зміну кількості фактичних мешканців чи припинення надання послуг з підтвердженням таких обставин, а отже підстав для припинення нарахування плати за послуги не було.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем за зустрічним позовом не доведено наявності правових підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України, для визнання спірного договору недійсним, у зв`язку з чим у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про несправедливість умов договору у розумінні чинного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд зазначає, що відповідно до статей 3, 13 Цивільного кодексу України, учасники цивільних правовідносин повинні діяти добросовісно та розумно, а зловживання цивільними правами не допускається. Верховний Суд у своїй практиці неодноразово наголошував, що ініціювання спору про визнання правочину недійсним не з метою захисту цивільних прав та інтересів, а з метою ухилення від виконання зобов`язань, є проявом зловживання правом на судовий захист та не підлягає судовому захисту (зокрема, постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.12.2023 у справі №209/2249/21).З огляду на встановлені обставини, суд доходить висновку, що заявлений позов має формальний характер, не спрямований на реальне поновлення порушених прав позивача та містить ознаки зловживання правом.
Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід відмовити у зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» про визнання договору недійсним.
Згідно ст. 141 ЦПК України солідарно із відповідачів за первісним позовом підлягає стягненню на користь позивача 2154 грн. судового збору, сплаченого позивачем за первісним позовом при подачі позову.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 264-265,274,279,280-281 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
позов Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за комунальні послуги – задоволити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь Львівського комунального підприємства Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» заборгованість у розмірі 3 942,75 (три тисячі дев`ятсот сорок дві гривні сімдесят п`ять копійок) гривень.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» про визнання договору недійсним – відмовити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь Львівського комунального підприємства Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» 2154 (дві тисячі сто п`ятдесят чотири гривні) гривень судового збору.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено та підписано 02 лютого 2026 року.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: Львівське комунальне підприємство «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс», місцезнаходження: 79019, м.Львів, вул.Жовківська, 18, код ЄДРПОУ 03348465.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
Відповідач:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
Відповідач:  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Г.Б. Жовнір