П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.12.2025  	Справа №607/24346/25 Провадження №3/607/8727/2025	

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Гуменний П.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, завідувачки діагностичного відділення «Тернопільська комунальна міська лікарня №2», адреса проживання: АДРЕСА_1 , 
за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
за участю: захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Кавійчик В.П., потерпілої ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП надійшли матеріали із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №710460 від 19.11.2025 стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №710460 від 19.11.2025: «19.11.2025 о 09:05 в м. Тернополі на проспекті Злуки, 49, водійка ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Lancia Ypsilon, державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 2.3 (б), 11.3, 11.4, 12.1 ПДР України, не була достатньо уважною, не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху, виїхала на зустрічну смугу руху та скоїла зіткнення із транспортним засобом Toyota Yaris, державний номерний знак НОМЕР_2 , який здійснював поворот ліворуч.
Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження».

У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Кавійчик В.П. подала клопотання про закриття провадження стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, у зв`язку із вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності.
В обґрунтування вказаного клопотання зазначила, що зранку 19.11.2025 російські війська здійснили масовану повітряну атаку на місто Тернопіль, яка включала удари крилатими ракетами та безпілотниками по цивільних житлових кварталах. Будинки зазнали часткового руйнування та пожеж, що спричинило безліч травм та загибель мирних мешканців.
ОСОБА_1 працює в Комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільська комунальна міська лікарня № 2» на посаді завідувача діагностичного відділення з 24.10.2022 по цей час.
19.11.2025 о 08:20 ОСОБА_1 була терміново викликана на роботу заступником директора лікарні з поліклінічної роботи ОСОБА_3 у зв`язку з необхідністю негайного проведення ультразвукового обстеження судин великій кількості пацієнтів, які перебували у вкрай важкому стані, а також важкотравмованих пацієнтів операційного відділення. Вказані обставини підтверджуються відповідною довідкою, наявною в матеріалах справи. Зазначені пацієнти є постраждалими внаслідок повітряної атаки 19.11.2025.
За таких умов у ОСОБА_1 виникла об`єктивна та реальна необхідність у якнайшвидшому прибутті до медичного закладу з метою порятунку життя та збереження здоров`я пацієнтів.
Під час руху на власному автомобілі Lancia Ypsilon, д.н.з НОМЕР_1 , проспектом Злуки вона зауважила рух у попутному напрямку карети швидкої медичної допомоги з увімкненими проблисковими маячками. З метою оперативного прибуття до лікарні та, усвідомлюючи вимоги п. 3.1 Правил дорожнього руху України щодо обов`язку учасників дорожнього руху надати перевагу спеціальному транспортному засобу, ОСОБА_1 рухалась одразу за каретою швидкої допомоги з відповідною швидкістю, тимчасово виїхавши на смугу зустрічного руху.
У цей момент за адресою: проспект Злуки, 49, автомобіль Toyota Yaris, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався у попутному напрямку, здійснив поворот ліворуч, унаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода.
Відповідно до термінів, що застосовуються у Правилах дорожнього руху, маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.
Згідно з п. 10.1 Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Toyota Yaris, д.н.з. НОМЕР_3 , було завдано механічних пошкоджень, а саме: пошкоджено передній бампер, ліве переднє крило, ліву фару ближнього світла та передній лівий підкрильник. Характер та локалізація вказаних пошкоджень свідчать про те, що автомобіль Toyota Yaris перебував у фазі виконання маневру повороту ліворуч та фактично здійснив зіткнення з автомобілем Lancia Ypsilon під керуванням ОСОБА_1 , яка вже здійснювала прямолінійний рух. 
Дії ОСОБА_1 були зумовлені станом крайньої необхідності, спричиненої реальним і безпосереднім обов`язком негайного прибуття до лікарні для надання медичної допомоги потерпілим внаслідок повітряної атаки.
ОСОБА_1 , усвідомлюючи свою професійну відповідальність та будучи єдиним спеціалістом у закладі, який володіє відповідною методикою ультразвукового обстеження судин, була вимушена діяти в умовах крайньої необхідності з метою виконання свого обов`язку щодо порятунку людських життів.
Адже як лікар ультразвукової діагностики судин, ОСОБА_1 , володіючи унікальними знаннями та навичками, вона була необхідна для оцінки стану тяжких травм (наприклад, внутрішніх кровотеч), що могли були наслідком вибухів чи обвалів будівель. У таких критичних ситуаціях саме від якості та своєчасності обстеження безпосередньо залежить стан пацієнтів. Відсутність та затримка таких обстежень могла б призвести до подальшого погіршення стану здоров`я тяжкопоранених і потенційно взагалі до втрати життів.

У судовому засіданні адвокат Кавійчик Т.В. вказане клопотання підтримала.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердила обставини, що викладені у протоколі. Вважає, що її дії були правомірними, а дії ОСОБА_1 неправомірними.
Свою позицію стосовно заявленого клопотання захисником Глібової Т.В. повідомити суду відмовилась.

Заслухавши думку учасників судового засідання, оцінюючи зібрані по справі докази в їх повній сукупності, оглянувши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності – ст. 245 КУпАП.
Диспозицією статті 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Згідно ст. 17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Відповідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
У постанові Касаційного адміністративного суду у справі № 686/5225/17 від 21.12.2018 року зазначено про практику правозастосування ст. 18 КУпАП.
У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.
Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.
Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».
Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.
Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода.
Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Факт здійснення масованої ракетної атаки військами російської федерації на м.Тернопіль вранці 19.11.2025 року, в ході якої було зруйновано в тому числі житлові будинки та заподіяно шкоду життю і здоров`ю великій кількості мешканців м.Тернополя, є загальновідомим і додаткового підтвердження не потребує.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі працівниками поліції долучено виключно такі докази: план схеми місця ДТП, письмові пояснення ОСОБА_2 від 20.11.2025; протоколи огляду транспортних засобів; постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складених стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за ст. 125 КУпАП.
Окрім того слід зазначити, що згідно протоколу огляду транспортного засобу Toyota Yaris, д.н.з. НОМЕР_4 , встановлено пошкодження переднього бампера, пошкодження лівого переднього крила, лівої фари ближнього світла, переднього лівого підкрильника.
Майнова шкода, заподіяна внаслідок ДТП ОСОБА_4 , на думку суду, є очевидно меншою ніж відвернена шкода — загроза життю та здоров`ю людей, які відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України визнаються найвищою соціальною цінністю в державі.
В даній конкретній ситуації ОСОБА_1 була об`єктивно зобов`язана терміново прибути на роботу зранку 19.11.2025, оскільки таке доручення було обґрунтоване та професійно зумовлене реакцією на надзвичайні обставини, що склалися в місті та вимагали від неї невідкладного медичного реагування.
Таким чином вважаю, що у даному випадку ОСОБА_1 вчинила дії, які хоча і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, але такими визнаватися не можуть, оскільки вона діяла у стані крайньої необхідності, у зв`язку із необхідністю виконання службових обов`язків, пов`язаних із порятунком життів та збереження здоров`я мешканців м. Тернополя 19.11.2025 після здійснення масованого обстрілу російською федерацією, отже вчинене нею порушення вимог ПДР України є менш значним, ніж відвернена шкода.
Згідно п. 4 ч.1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.
З огляду на вищевказане, вважаю, що провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП слід закрити, на підставі п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 17, 18, 124, 247, 280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :
Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення – закрити, у зв`язку із вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя П.П. Гуменний