Справа № 441/1162/25                        Головуючий у 1 інстанції: Малахова-Онуфер А. М. 
Провадження № 33/811/1683/25                Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року року Львівський апеляційний суд у складі:

судді – Белени А.В.,

з участю захисника - адвоката – Дунаса Р.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника адвоката Дунаса Р.Т. на постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 24 жовтня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Городоцького районного суду Львівської області від 24 жовтня 2025 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добряни Городоцького району Львівської області, курсанта 3 курсу Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного, проживаючого на АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 24.05.2025 о 21 год. 32 хв. на вул. Зелена, 15 в с. Добряни Львівського району в м. Городок Львівської області, керував автомобілем «Audi A4», р.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння і зокрема запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, в порушення п. 2.5 ПДР України, на вимогу поліцейського, від проходження у встановленому порядку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовився, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.130 КУпАП.
На постанову судді захисник Дунас Р.Т. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Зауважує, що працівники поліції при цьому не дотрималися вимог ч. 3 ст. 18, ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію».
Стверджує, що працівниками поліції не забезпечено доставку ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, та що ОСОБА_1 наполягав на такому, про що телефонував на гарячу лінію МВС.
Вказує, що ОСОБА_1 самостійно в межах 2 годин пройшов огляд у КНП «Городоцька ЦЛ» на стан алкогольного сп`яніння. Результат-негативний.
Вважає, що оскільки ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, то до нього слід було застосувати вимоги ст. 266-1 КУпАП.
Зазначає, що записи з портативних камер поліцейських не є безперервними, а тому такі не є належним доказом у справі.
На думку апелянта, суддею безпідставно не враховано те, що працівниками поліції не було забезпечено ОСОБА_1 можливості скористатися правовою допомогою адвоката, що є грубим порушенням.
У судове засідання 03.12.2025, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явився, про поважні причини суду не повідомив.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що розгляд справи попередньо призначався на 26 листопада 2025 року, проте судове засідання було відкладено за клопотанням захисника Дунаса Р.Т. у зв`язку з перебуванням адвоката за межами Львівської області. ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, у вказане судове засідання не з`явився, про поважні причини суду не повідомив.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, яка ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адмінправопорушення, у якій вона є стороною.
Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).
Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції щодо обов`язку сторони цікавитися рухом справи, розгляд апеляційної без участі правопорушника не є порушенням права особи на доступ до правосуддя.
З огляду на вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП, враховуючи відсутність клопотання про відкладення судового засідання, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності учасника, що не з`явився. При цьому право на захист ОСОБА_1 не порушено, оскільки розгляд справи проводиться з участю його захисника – адвоката Дунаса Р.Т.
Заслухавши пояснення захисника – адвоката Дунаса Р.Т. на підтримку апеляційної скарги, Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд пдійшов наступних висновків.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення від 24 травня 2025 року серії ЕПР 1 № 340682 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 4);
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 від огляду відмовився (а.с. 5);
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 24.05.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від огляду у медичному закладі (а.с. 8);
витягом з адмінпрактики, відповідно до якого на ОСОБА_1 24.05.2025 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн (а.с6);
відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксовано як на вимогу поліцейського про проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився (а.с. 9).
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Всупереч тверджень апелянта, наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Покликання апелянта на результати обстеження, які ОСОБА_1 24.05.2025 самостійно пройшов для визначення стану алкогольного сп`яніння апеляційний суд до уваги не бере, оскільки ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника, що протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП на ОСОБА_1 , який є діючим військовослужбовцем, нібито, складено не уповноваженою на те особою та з порушенням вимог ст. 266-1 КУпАП апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Виходячи з аналізу вказаних норм, огляд на стан сп`яніння в порядку передбаченому ст. 266-1 КУпАП проводиться щодо тих військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони розпивають алкогольні напої або вживають наркотичні чи психотропні речовини, за що передбачена відповідальність за ст. 172-20 КУпАП
При цьому, огляд саме водія, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння проводиться на підставі ст. 266 КУпАП.
Отже, в даному випадку ОСОБА_1 , як суб`єкт правопорушення є саме водієм, а тому огляд на стан сп`яніння обґрунтовано проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП. Факт перебування його у якості військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідності проведення огляду в особливому порядку.
Твердження захисту, що огляд останнього на стан сп`яніння повинен був здійснюватися в порядку визначеному ст. 266-1 КУпАП ґрунтуються на помилковому тлумаченні наведеної норми закону.
На переконання апеляційного суду не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не забезпечено права на захист, оскільки відповідно до вимог КУпАП участь захисника на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення не є обов`язковою. При цьому, слід звернути увагу, що з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 консультувався по телефону зі своїм адвокатом.
Також, ОСОБА_1 скористався послугами адвоката як у суді першої, так і апеляційної інстанцій.
Доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.
На думку апеляційного суду, викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та є безальтернативним.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Дунаса Романа Теодозійовича залишити без задоволення.
Постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 24 жовтня 2025 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя                                        Альберт БЕЛЕНА