Справа № 569/17441/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 січня 2026 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області у складі: Галінської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції Українив Рівненській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5371598 від 01.08.2025 року, а також закрити провадження у справі. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 01.08.2025 року ПОГ Відділення №6 м. Здолбунів, старший лейтенант поліції
ПАРАН Валерій Сергійович склав щодо нього постанову серії ЕНА №5371598.
Згідно вказаної постанови : 01.08.2025, 21:22:54, м. Здолбунів вул. Богдана Хмельницького, 27, водій керуючи ТЗ порушив правила зупинки, а саме здійснив зупинку в місці, де це заборонено, чим порушив п. 15.9.ж ПДР - порушення зупинок, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд ТЗ, що зупинився.
Вказано про порушення ним статті 122 ч. 1 КУПАП. Прийняте по справі рішення, вид адміністративного стягнення та сума штрафу: 340 грн. Копія постанови при її складенні йому не надана, отримана ним 14 серпня 2025 року. Постанову вважає незаконною та необгрунтованою виходячи з наступного.
Порушення правил дорожнього руху, зазначеного в постанові, він не допускав.
Твердження, що міститься в постанові, не відповідають дійсності. Є видумкою працівника поліції. 01.08.2025, 21:22:54 він транспортним засобом КІА Орtimа АO5143СВ не керував . Керував транспортним засобом Ігнатьєв Михайло Сергійович. В оскаржуваній постанові неправильно вказана адреса його проживання - м.Здолбунів, тоді як він проживаєв м.Рівне. Склад правопорушення в його діях відсутній. Про це пояснив працівникам поліції. Однак працівники поліції на його усні пояснення не зреагували, а склали постанову.Жодного доказу порушення ним правил дорожнього руху немає.
Дії відповідача по накладенню на нього адміністративного стягнення є протиправними, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Ухвалою судді від 03.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
29.09.2025 року від відділення поліції №6 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області надійшло клопотання про долучення до матералів справи в якості доказів: диск з відеофіксацією з нагрудної боді камери поліцейського що здійснював розгляд вищевказаної постанови.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав:
Судом встановлено, що 01.08.2025 поліцейським офіцером громади віділення поліції №6 (м. Здолбунів) Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області старший лейтенант поліції Паран В.С. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5371598, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 01.08.2025 о 21 год. 22 хв. в м. Здолбунів, вулиця Гетьмана Б. Хмельницького, 27, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобомKIAOPTIMAAO5143CB порушив правила зупинки, а саме здійснив зупинку в місці де це заборонено,чим порушив п.15.9 ж ПДР України Порушення зупинок, де буде не можливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився.
За наслідком розгляду справи була винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п.15.9 ж ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Положенням ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюютьсястаттями 2791-2794цього Кодексу.
Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства Україниу справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до п.15.9ж ПДР зупинка забороняється у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився.
Твердження позивача про те, що він правопорушення не вчиняв, не підтверджуються відеозаписами, які додані відповідачем до клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.
Так, відеозапис з відеореєстратора патрульного автомобіля не можливо відтворити, оскільки диск наданий не відкривається і не відтворює події дати розгляду справи 01.08.2025 року.
Докази вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП в матеріалах справи відсутні, а позивач вказане заперечує.
Суд, вважає, що візуальне спостереження за дотриманнямправил дорожнього рухупрацівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.
Відповідно дост.19 Конституції Українивбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.
Відповідно до ч.2ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
В силу статті 7 КУпАПніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоячих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
За змістом статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Пунктом 24 Постанови ПВС України від 23.12.2005 року №14 Про практику застосування судами законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями283і284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Разом з цим, суд не вважає постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Твердження позивача про те, що під час розгляду справи був порушений порядок розгляду справи та не надано йому можливості скористатись його правами визначеними ст.268 КУпАП знайшло своє підтвердження і в матеріалах справи.
Будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1статті 122 КУпАП, відповідачем не надано та матеріали справи їх не містять.
При цьому відзив відповідачем не надано та наявна відеофіксація, яку неможливо відтворити, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, судом не здобуто, а відповідачем не представлено жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.251 КУпАП, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, зокрема його вини, як основної і обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони будь-якого адміністративного проступку.
Викладене дає підстави вважати, що відповідачем не вжито заходів для забезпечення всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Наявні у справі матеріали не містять беззаперечних доказів і є не достатніми для однозначного висновку про винність позивача в порушенні Правил дорожнього руху.
Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності своїх дій щодо прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5371598 від 01 серпня 2025 року.
При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду, наведені в постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/1-а, де суд касаційної інстанції вказав на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
За наведених вище обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підставний, а тому підлягає до задоволення.
Судові витрати відповідно до ч.1 ст.139 КАС України слід стягнути із відповідача на користь позивача.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.5, 6, 9, 77, 90, 139, 194, 242-246, 286 КАС України, Правилами дорожнього руху затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями), ст.ст.247, 251, 252, 268, 278, 280, 283, 287, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції Українив Рівненській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5371598 від 01 серпня 2025 року щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень - скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Стягнути із Головного управління Національної поліції в Рівненській області за рахунок його бюджетних асигнувань в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач:Головне управління Національної поліції в Рівненській області, вул. Хвильового, буд. 2, м. Рівне, код ЄДРПОУ 40108761.

Суддя -