СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5890/25

пр. № 2/759/3689/25
04 листопада 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Журибеда О.М.,
за участі секретаря судового засідання - Шило М.І..,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрвльного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту,- 

ВСТАНОВИВ:
20.03.2025 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява. 
Позивач ОСОБА_3 зазначає, що вона є власником 22/100 частин квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , проте їй стало відомо про накладення постановою ДВС Святошинського району м. Києва від 26.01.2006 року №593/7 арешту на цю квартиру, у зв`язку із чим вона позбавлена можливості розпоряджатися належним їй майном. На даний час виконачого провадження по якому було накладено вищевказаний арешт не існує, оскільки відповідно до листа Святошинського ВДВС у м. Києві від 12.06.2023 року №52300 це виконавце провадження знищено. У зв`язку з чим просить суд зняти арешт з 22/1 частин (кімнати 8,9) кв. АДРЕСА_2 накладений постановою Державної виконавчої служби Святошинського району міста Києва від 26.01.2006 року №593/7.
Ухвалою суду від 02.06.2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.07.2025 року залучено у справі у якості третьої особи ОСОБА_2 
02.10.2025 року від третьої особи ОСОБА_4 надійшла заява про визнання позову.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вабчається зі свідоцтва про право власності на житло від 29.12.2006 року виданого Святошинською районною у місті Києві радою, 22/100 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в рівних частинах.
Листом Святошинський ВДВС у м. Києві від 12.06.2023 року №52300 повідомив, що надати інформацію з приводу арешту накладеного постановою №593/7 від 26.01.2006 року відділом не можливо, оскільки документи, які можуть містити такі відомості - знищено.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 
Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власника майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. 
Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Позивачка не є стороною виконавчого провадження тому вона має можливість звернутися до суду з позовною заявою про зняття арешту зі майна, яким володіє на законних підставах.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові у справі № 725/3352/23 від 06 травня 2024 року висловився щодо пред`явлення позову про зняття арешту з майна: позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
З відповіді Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києва від 12.06.2023 року №52300 встановлено,що інформація з приводу арешту накладеного постановою №593/7 від 26.01.2006 року відстуня, оскільки закінчився строк зберігання.
Проте вказана відповідь не містить відомостей про те, в межах якого провадження та на виконання якого рішення (в інтересах кого) накладався арешт на вищевказане майно, так як і не надано рішення (ухвали) суду в межах справи якої було накладено арешт.
Відтак суд позбавлений можливості встановити наявність підстав для скасування арешту майна.
Керуючись ст. 2-13, 76, 81, 263-265 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрвльного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         О.М. Журибеда