УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2026 року
м. Київ
справа № 2-41/97
провадження № 51-4541 км 19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції
захисника ОСОБА_6 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого  ОСОБА_5 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 09 вересня 2025 року щодо нього.
Зміст судових рішень і встановлені судами обставини
Вироком Черкаського обласного суду від 19 грудня 1997 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 03 березня 1998 року,  ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів та засуджено за ст. 208; ч. 2 ст. 81; ст. 17, ч. 2 ст. 117; ч. 2 ст. 196-1; ч. 2 ст. 142; ч. 3 ст. 142; п. п. «а», «е», «з» ст. 93, ст. 42 КК України 1960 року до покарання у виді смертної кари, розстрілу, з конфіскацією всього майна.
Постановою Черкаського обласного суду від 01 червня 2000 року вирок Черкаського обласного суду від 19 грудня 1997 року приведено у відповідність із Законом України від 22 лютого 2000 року «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового кодексів України» та пом`якшено ОСОБА_5 покарання за п. п. «а», «е» та «з» ст. 93 КК України зі смертної кари - розстрілу, з конфіскацією всього майна, до довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього майна. На підставі ст. 42 КК України 1960 року, за сукупністю злочинів, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього майна.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 09 вересня 2025 року відмовлено засудженому ОСОБА_5 у відновленні строку на подання касаційної скарги на постанову Черкаського обласного суду від 01 червня 2000 року та визнано касаційну скаргу такою, що не підлягає розгляду.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить ухвалу Черкаського апеляційного суду від 09 вересня 2025 року про відмову в задоволенні його клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Черкаського обласного суду від 01 червня 2000 року скасувати та поновити строк на касаційне оскарження вказаної постанови обласного суду. 
Зазначає, що зазначене рішення суду апеляційної інстанції перешкоджає касаційному перегляду щодо перевірки даної постанови обласного суду від 01.06.2000. Також посилається на практику Європейського суду з прав людини, стверджує, що пропуск строку на касаційне оскарження спричинили не його дії, а процесуальні помилки і перешкоди судів та органів держави (постанова Черкаського обласного суду від 22.08.2000, ухвала Верховного Суду України від
10 жовтня 2000 року). З моменту фактичного отримання права на доступ до матеріалів кримінальної справи № 2-41/97 у повному обсязі (18-19.06.2025) він діяв без зволікань, а тому висновок апеляційного суду про «не реалізацію права у строк» не відповідає дійсності.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні засуджений  ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 касаційну скаргу підтримали.
Прокурор, посилаючись на законність та обґрунтованість оскарженого судового рішення, просила відмовити у задоволенні касаційної скарги.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали кримінальної справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно положень КПК України, зокрема п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення», апеляційні та касаційні скарги у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності КПК України 2012 року.
Частиною 1 статті 395 КПК України 1960 року передбачено, що касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними в справі та додатково поданими матеріалами в тій частині, в якій воно було оскаржене.
Відповідно до ч. 3 ст. 398 КПК України 1960 року, при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 370 - 372 цього Кодексу. Як слідує зі змісту зазначеної норми процесуального закону підставами для зміни або скасування судових рішень в касаційному порядку є лише істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого.
За приписами ч. 4 ст. 386 КПК України 1960 року строк на касаційне оскарження може бути відновлений у випадках і в порядку, передбачених ст. 353 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 353 КПК України 1960 року, у разі пропуску строку на оскарження судового рішення з поважних причин особи, які мають право на подання скарги, можуть заявити клопотання перед судом, який постановив вирок чи виніс ухвалу, про відновлення пропущеного строку.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суди мають перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строків на оскарження судового рішення, такі підстави.
Постановою Черкаського обласного суду від 01.06.2000 на підставі Закону України від 22.02.2000 «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового кодексів України» вирок Черкаського обласного суду від 19.12.1997 стосовно ОСОБА_5 приведено у відповідність з цим Законом шляхом пом`якшення покарання за п. п. «а», «е» та «з» ст. 93 КК України зі смертної кари - розстрілу, з конфіскацією всього майна, до довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього майна. На підставі ст. 42 КК України 1960 року, за сукупністю злочинів, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього майна (т. 1 а. с. 6-7).
Засуджений ОСОБА_5 , відповідно до документа сформованого в системі «Електронний суд» за вх. № 8536/25-Вх., 24.07.2025, подав клопотання про поновлення строку касаційного оскарження постанови Черкаського обласного суду від 01.06.2000 (т. 1 а. с. 1-4).
В ухвалі від 09 вересня 2025 року колегія суддів Черкаського апеляційного суду, обґрунтовуючи відмову в задоволенні вищевказаного клопотання, зазначила про те, що засудженому достеменно було відомо про прийняте судом рішення та неодноразово було роз`яснено його право на касаційне оскарження постанови Черкаського обласного суду від 01.06.2000. 
Разом з тим, як встановлено Верховним Судом із матеріалів справи, постановою Черкаського обласного суду від 22.08.2000 повернуто касаційні скарги засуджених ОСОБА_7 і  ОСОБА_5  на вирок суду відносно них від 19.12.1997, при цьому в обгрунтування зазначено, що у встановлений законодавством касаційний строк до Черкаського обласного суду надійшли касаційні скарги від цих засуджених, які за своїм змістом стосувались не постанови суду від 01.06.2000, а вироку обласного суду від 19.12.1997, тому за таких обставин вказані касаційні скарги не можуть бути прийняті і підлягають поверненню.
Ухвалою Верховного Суду України від 10 жовтня 2000 року окремі скарги засуджених ОСОБА_7 і  ОСОБА_5 на постанову судової колегії в кримінальних справах Черкаського обласного суду від 01 червня 2000 року та на постанову цього ж суду від 22 серпня 2000 року задоволено частково, скасовано постанову Черкаського обласного суду від 22.08.2000, а постанову цього ж суду від 01.06.2000 щодо ОСОБА_7 і  ОСОБА_5  залишено без зміни.
З урахуванням викладеного, Суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 у встановлений КПК України 1960 року строк скористався правом на касаційне оскарження постанови Черкаського обласного суду від 01.06.2000, яка ухвалою Верховного Суду України від 10 жовтня 2000 року за його та засудженого
ОСОБА_7 касаційними скаргами залишена без зміни.
Таким чином твердження апеляційного суду в оскаржуваній ухвалі про те, що засуджений ОСОБА_5 в межах строку на касаційне оскарження не скористався своїм правом на касаційне оскарження постанови обласного суду від 01.06.2000, є неспроможними.
Разом з тим, вищезазначене не спростовує правильності висновків суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для відновлення ОСОБА_5 строку на касаційне оскарження постанови Черкаського обласного суду від
01 червня 2000 року.
Істотних порушень кримінально-процесуального закону при розгляді клопотання про відновлення строку на касаційне оскарження, які були б підставами для зміни чи скасування судового рішення, касаційним судом не виявлено.
За наведених обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого  ОСОБА_5 .
Керуючись статтями 394, 396, 400-2 КПК України 1960 року та пунктами 11, 15 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, Суд
постановив:
Ухвалу Черкаського апеляційного суду від 09 вересня 2025 року залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - без задоволення.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1  ОСОБА_2 ОСОБА_3