СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 січня 2026 року м. Суми Справа № 480/5508/23

Суддя Сумського окружного адміністративний суду Сидорук А.І. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін питання щодо ухвалення додаткового рішення у справі № 480/5508/23 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепла хата" до відповідачів: 1. Державної податкової служби України; 2. Головного управління Державної податкової служби у Сумській області; про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Суть питання, з якого постановляється додаткове рішення. 
У прохальній частині позовної заяви позивач просив суд стягнути з другого відповідача 10000 грн витрат на правничу допомогу.
Судом було ухвалено рішення у справі 06.01.2026. Визнано протиправним та скасовано рішення другого відповідача про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 01.12.2022 № 7751552/36848895. Судом було зобов`язно першого відповідача здійснити реєстрацію податкової накладної позивача від 17.10.2022 № 3 датою її фактичного подання. 
Суд звертає увагу, що судом у резолютивній частині рішення стягнуто з другого відповідача 2684 грн витрат судового збору, оскільки саме внаслідок неправомірного рішення зазначеного відповідача виник даний спір.
Судом 06.01.2026 з власної ініціативи було призначено до розгляду питання щодо ухвалення додаткового рішення у справі протягом десяти днів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
До суду надійшло клопотання позивача від 09.01.2026 про долучення доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу. Другий відповідача подав заперечення від 13.01.2026 на клопотання позивача, в якому просить суд відмови у стягненні 10000 грн судових витрат.
Дослідивши питання щодо ухвалення додаткового рішення, а саме в частині стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає про таке.
Висновки суду та їх мотиви.
Відповідно до ч.3 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 6 ст.134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з п.1 ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, в тому числі: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо.
Суд звертає увагу, що визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 10.07.2024 у справі № 340/1498/22, від 29.08.2024 у справі № 560/10132/21 та від 10.07.2024 у справі № 340/1498/22.
Крім того, у разі, наявність/відсутність з боку іншої сторони заперечень проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення виключно для вирішення питання про співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на правову допомогу як це передбачено частиною сьомою ст.134 КАС України, однак, не впливає на обов`язок суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу застосовувати вимоги частин першої-четвертої ст.134 КАС України і перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим, окрім співмірності, критеріям.
Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 23.07.2023 у справі № 340/4492/22.
Також при визначенні суми відшкодування, то суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копії наступних документів: договору про надання правової допомоги від 22.05.2023 № 22/05, укладеного між адвокатом Петрищевим О.О. та позивачем; платіжної інструкції АТ КБ ''Приватбанк'' від 23.05.2023 про сплату позивачем ОСОБА_1 10000 грн; акту прийому-передачі від 06.01.2026 адвокатських послуг по договору від 22.05.2023 на суму 10000 грн; ордеру на надання правничої допомоги від 28.05.2023 серії ВМ № 1037404; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, яке видано Петрищеву О.О.
Суд враховує, що дана справа є справою незначної складності і була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). В даних праовідносинах наявна стала практика Верховного Суду. Судові засідання у справі не проводились. Представником позивача було складено та подано до суду обов`язковий процесуальний документ - позовну заяву. Складання та подання представником позивача відповіді на відзиви двох відповідачів було його правом, а не обов`язком. Вивчення та аналіз первинних бухгалтерських та податкових документів клієнта, складених за результатом здійснення господарської операції на суму 264000 грн, входить в процес складення позовної заяви, оскільки в "юридичному сенсі" складання позовної заяви це не друкування тексту, а саме аналіз фактів та інтелектуальна робота. Подання від імені клієнта позовної заяви та направлення відповіді на відзив не є правничою допомогоюю. Складання відповіді на відзив у справі № 480/5490/23 не стосується надання правничої допомоги у цій справі. Адміністративна справа не впливає на репутацію позивача і не викликає публічного інтересу.
Отже, беручи до уваги встановлені вище обставини, то суд дійшов висновку, що розумно обґрунтованими і справедливими є витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн, які і підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань другого відповідача. В іншій частині заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, то суд відмовляє, в зв`язку з необґрунтованістю.
Керуючись статтями 90, 134, 143, 241-246, 250, 252, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009, код ЄДРПОУ ВП 43995469) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛА ХАТА" (вул. Миру, 49, кв. 14, м. Шостка, Сумська область, 41100, код ЄДРПОУ 36848895) 5000 (п`ять тисяч) грн витрат на правничу допомогу.

2. В задоволенні вимог про стягнення іншої частини витрат на правничу допомогу у сумі 5000 грн - відмовити.

3. Додаткове рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на додаткове рішення суду в тридцятиденний строк з дня складення додаткового рішення. 

4. Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження, набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження, закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя   А.І. Сидорук