ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/488/26 Справа № 205/15962/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Скрипник К. О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 січня 2026 року м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Кравцова В.В., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Новокодацького районного суду м.Дніпра від 11 грудня 2025 року в справі про адміністративне правопорушення, відносно:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
за участю: 
захисника — Чеботарьової Ю.В. (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИВ: 
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605 грн. 60 коп. 
Судом першої інстанції встановлено, що водій ОСОБА_1 13 жовтня 2025 року о 03.55 год., в м. Дніпро на вул. Лісова, 22, керував транспортним засобом – автомобілем «Volkswagen», д/н НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер», результат 1,92 %, чим порушив п.2.9 а ПДР України.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, адвокат Кравцов В.В., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі. 
На думку апелянта, постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Вказує, що в матеріалах справи відомості про підстави зупинки транспортного засобу, який знаходився під керуванням ОСОБА_1 співробітниками поліції не складалось будь-якої постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, що також свідчить про відсутність факту керування транспортним засобом. 
Крім того, після проведення огляду за допомогою Драгеру, працівники поліції не запитали ОСОБА_1 чи згоден останній з результатом огляду, та чи не бажає він пройти огляд у медичному закладі. 
Також працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права визначені ст. 268 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому його огляд повинен був проведений відповідно до ст 266-1 КУпАП виключно співробітниками військової служби правопорядку Збройних Сил України. 
Зазначає, що відеозаписи не є не безперервними. 
Будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявку суду не повідомив. 
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадів, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
З урахуванням того, що ОСОБА_1 належним чином та завчасно повідомлений про дату та час розгляду справи, про що свідчать довідки про доставку смс-повідомлення, у судове засідання не з`явився, його інтереси представляє професійний адвокат, а тому з метою своєчасного та належного розгляду справи у розумні строки, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без його участі. 
Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку захисника Чеботарьової Ю.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на їх задоволенні, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 481739 від 13.10.2025 року,  водій ОСОБА_1 13 жовтня 2025 року о 03.55 год., в м. Дніпро на вул. Лісова, 22, керував транспортним засобом – автомобілем «Volkswagen», д/н НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер», результат 1,92 %, чим порушив п.2.9 а ПДР України.
Даний протокол за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений, в силу ст. 255 КУпАП уповноваженою на те особою – інспектором взводу 1 рота 4 батальйон 3 УПП в Дніпропетровській області Гавриловою В.В. 
Так, винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності підтверджується: рапортом поліцейського, яким було встановлено, що 13.10.2025 року, під час патрулювання був виявлений та зупинений транспортний засіб «Volkswagen», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , під час спілкування з водієм у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота; матеріалами відеозаписів з портативних відеореєстраторів патрульних поліції, на яких зафіксовані обставини після зупинки водія ОСОБА_1 , котрий дійсно знаходився з ознаками алкогольного сп`яніння, зазначеними у відповідному протоколі та акті, а тому останній підлягав огляду на стан сп`яніння, проведення якого здійснювалось поліцейськими із застосуванням технічних засобів відеозапису без присутності свідків у відповідності до вимог ч. 2 с. 266 КУпАП; роздруківкою з результатами огляду водія ОСОБА_1 з використанням спеціального технічного засобу «Alcotest 6820», № ARНК-0546, тест № 2629, з показником 1,92 проміле алкоголю; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, що був підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому здійснення огляду водія на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я не вимагалось згідно з ч. 3 ст. 266 КУпАП, чим в сукупності доводиться, що ОСОБА_1 дійсно вчинив правопорушення за зазначених обставин.
Судом апеляційної інстанції переглянуто відеозапис з нагрудних камер працівників поліції щодо досліджуваних подій.
Так, згідно дослідженого відеозапису видно, що автомобіль «Volkswagen», д/н НОМЕР_1 перебуває на проїзній частині, двигун автомобіля увімкнений, ввімкнена аварійна сигналізація, працівники поліції спілкуються з водієм, який перебуває біля автомобіля, після чого водій сідає за кермо і надає документи. Під час спілкування з водієм працівниками поліції виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, які йому були оголошені, зокрема, сильний запах алкоголю з порожнини рота. На запитання чи вживав водій алкогольні напої, ОСОБА_1 повідомив, що так, випив 100 грамів. Після чого водій почав телефонувати та розмовляючи по телефону, сказав, що його в м. Дніпро зупинили працівники поліції, та що він вживав алкогольні напої. Далі, згідно відеозапису, працівники поліції запропонували водію пройти огляд у встановленому законом порядку. На відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_1 проходить тест за допомогою приладу «Драгер», результат 1,92 %, з результатами якого водій погодився, жодних заперечень з цього приводу не висловив. Окрім цього, на відеозаписі ОСОБА_1 не заперечував, що він керував автомобілем, погодився з результатами огляду.
Відтак, на відеозаписі водій не заперечує, що вживав алкогольні напої, на відео зафіксовано процедуру проходження огляду на стан сп`яніння водієм ОСОБА_1 , та отриманий результат – 1,92%, з яким він погодився.
Досліджений судом відеозапис досить інформативний, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, містить відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
Так, наданим суду відеозаписом зафіксовані реальні події, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити дійсні обставини справи, які чітко вказують на ОСОБА_1 , як на правопорушника, який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Із запису вбачається, що навіть візуально ОСОБА_1 знаходиться у стані сильного алкогольного сп`яніння, принаймні, його вигляд і поведінка надають привід так вважати.
Слід зазначити, що наданий відеозапис сумнівів щодо достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містять ознак фальсифікації, фабрикації, чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 та містять відеофайл, який відтворює обставини проходження останнім огляду на стан сп`яніння та фіксації результату даного огляду – 1,92 проміле.
Суддя дійшов висновку, що вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію»; відеозапис події відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, а тому законні підстави визнавати вказаний доказ недопустимим – відсутні.
Доводи апеляційної скарги захисника Кравцова В.В. стосовно відсутності доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом є неспроможними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується дослідженим відеозаписом, на якому чітко видно, що останній перебуває в автомобілі на місці водія, автомобіль увімкнений, телефонною розмовою ОСОБА_1 , в якій він сам підтверджує факт керування, спілкуванням з поліцейськими, в ході якого водій повідомляє про свій маршрут руху, а також рапортом поліцейського.
Вищезазначені докази, досліджені під час апеляційного розгляду, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять. Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
За нормативним визначенням ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.п. 1, 2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
На переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 .
Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою суду першої інстанції, чим було порушено вимоги п.2.9“а” ПДР України, тобто останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
Суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 та вважає їх спробою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 візуально знаходиться у стані сильного алкогольного сп`яніння, принаймні, його вигляд і поведінка надають привід так вважати, останній не висловлював жодних зауважень або незгоди, а також добровільно погодився пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager. Він підтвердив свою згоду, а результат огляду становив 1,92 проміле алкоголю, з чим водій погодився, що засвідчується його підписом в акті огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів. 
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не приймаються судом до уваги, оскільки не впливають на правильність установлених у справі фактичних обставин, не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджені належними і допустимими доказами. Зазначені твердження є оціночними судженнями апелянта і не мають самостійного юридичного значення для вирішення справи по суті. 
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п. 1 ст. 247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст. 23 та ст.ст. 33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката Кравцова Вадима Віталійовича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення. 
Постанову Новокодацького районного суду м.Дніпра від 11 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно, після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Суддя:       О.Ю. Іванченко