Справа № 145/447/19
Провадження № 22-ц/801/28/2026
Категорія: 37
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванець В. Д.
Доповідач:Ковальчук О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року	Справа № 145/447/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчука О. В.,
суддів: Шемети Т. М., Панасюка О. С.,
розглянувши цивільну справу, без повідомлення її учасників, за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до  ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 28 серпня 2025 року у с-щі Тиврів суддею цього суду Іванцем В. Д., дата складання повного тексту судового рішення відповідає даті його ухвалення, 

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») звернулося до суду із позовною заявою до  ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.
Позов мотивовано тим, що 01.04.2017 року по вул. Пархоменка в смт. Тиврів відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Фіат, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу Джилі, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Джилі була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ4453565.
08.06.2017 року постановою Тиврівського районного суду Вінницької області у справі № 145/479/17 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла сторона та надала всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою особою документів складено страховий акт № 170000110216 від 10.05.2017 року.
На підставі зазначеного страхового акту ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_2 у розмірі 89 000 грн.
Водночас, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди за його участю відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, на думку позивача, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» має право зворотньої вимоги (регресу) до винуватця дорожньо-транспортної пригоди, тому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 89 000 грн страхового відшкодування та судовий збір.
28.08.2025 року рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області у задоволенні вищевказаного позову відмовлено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що маються значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник наголошує, що суд першої інстанції зробив переоцінку доказів, які вже були оцінені судом у іншій справі під час прийняття постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 03.07.2017 року у справі № 145/479/17, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення, чим порушив норми процесуального права та дійшов невірного висновку про нібито не порушення  ОСОБА_1 положень ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На думку скаржника, саме ОСОБА_1 повинен був доводити під час розгляду даної справи обставини, яким суд першої інстанції надавав оцінку.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на таке.
Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.
В ході розгляду справи встановлено, що 04.10.2016 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_3 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу (поліс) № АЕ/9775167, яким було забезпечено автомобіль "Geely CK", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю – 200 000 гривень; за шкоду, заподіяну майну – 100 000 гривень, розмір франшизи - 1000 гривень (а.с.14).
01.04.2017 року біля 21:20 год. в смт Тиврів по вул. Пархоменка ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "GEELY CK", д.н.з. НОМЕР_2 , не впоравшись з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з попереду їдучим транспортним засобом "FIAT DOBLO", д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода та пошкоджено транспортні засоби, що підтверджується постановою Тиврівського районного суду від 08.06.2017 року у справі № 145/479/17, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (а.с.10).
Згідно із довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 3017093562914726 від 01.04.2017 року (а.с.12) ДТП сталося о 21:20 год. 01.04.2017 року. У графі «перевірка на стан сп`яніння» вказано, що  ОСОБА_1  відмовився від перевірки на стан сп`яніння. Власник і водій автомобіля "FIAT DOBLO" д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , тверезий. ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п. 2.5. ПДР, ст. 124 КУпАП.
Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.04.2017 року № 33 ОСОБА_1 о 22:55 01.04.2017 в Тиврівській ЦРЛ проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер 6510, результат 0,00 проміле, ознак сп`яніння не виявлено (а.с. 116).
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля "GEELY CK", д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 (а.с.47).
Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля "FIAT DOBLO" д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 (а.с.48)
Із акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 24.04.2017 року, додаткового акту огляду від 24.04.2017 року, складених за участю ОСОБА_2 та представника ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», встановлено ряд пошкоджень автомобіля "FIAT DOBLO" д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.15-18).
Згідно з ремонтною калькуляцією від 25.04.2017 року № 17-110216 загальна вартість ремонту транспортного засобу "FIAT DOBLO" д.н.з. НОМЕР_1 , становить 238 333,78 грн без вирахування зношення (а.с. 19-42).
03.05.2017 року власник автомобіля "FIAT DOBLO", д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 подав заяву на виплату до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в якій погодився з вартістю розрахунку страховика в сумі 90 000 грн, у разі виплати по спрощеній системі, про франшизу за полісом в розмірі 1 000 грн повідомлений (а.с.9).
Відповідно до копії страхового акту від 10.05.2017 року № 170000110216 заступником керівника позивача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» затверджено виплату страхового відшкодування в розмірі 89 000 грн за правилами страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів стосовно цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1 , який відмовився від перевірки на стан сп`яніння, за предметом страхування автомобіля "GEELY CK", д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження під час ДТП 01.04.2017 року в смт. Тиврів автомобіля "FIAT DOBLO" д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.43).
Згідно з розрахунком суми страхового відшкодування № 170000110216 від 10.05.2017 року на підставі калькуляції № 17-110216 від 25.04.2017 року сума страхового відшкодування становить 89 000 грн (а.с. 44).
Відповідно до платіжного доручення № ЗР028383 від 12.05.2017 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило страхову виплату власнику автомобіля «FIAT DOBLO», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 на суму 89 000 грн (а.с.45).
03.07.2017 року постановою Тиврівського районного суду Вінницької області у справі № 145/479/17 провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП. Відповідно до змісту вказаної постанови суду, ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився (а.с. 11).
Згідно із інформацією Тиврівського районного суду Вінницької області матеріали справи № 145/479/17 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП знищені (а.с. 222).
01.10.2018 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося з претензією № 5080 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу на суму 89 000 гривень (а.с.46).
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що твердження позивача, що ОСОБА_1 відмовився від перевірки на стан сп`яніння після ДТП, а також відомості, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, зміст якого відображений у постанові Тиврівського районного суду Вінницької області від 03.07.2017 року, щодо відмови відповідача від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, спростовуються матеріалами справи. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частинах першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частинами першою та другою статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно із статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачений такий обов`язок.
Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
З огляду на зазначені вище норми матеріального права, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно з підпунктом «в» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Отже, істотною підставою для стягнення страховиком заподіяної шкоди в порядку регресу з водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, є, зокрема, доведеність факту відмови такого водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд першої інстанції, не встановивши доведеності відмови відповідача ОСОБА_1 після ДТП, яка відбулась 01.04.2017 року, від проходження огляду на стан сп`яніння, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення із відповідача на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» заподіяної шкоди в порядку регресу, а відтак обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.
Згідно з частиною шостою статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
За змістом постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 03.07.2017 року у справі № 145/479/17, ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом з тим, провадження у вказаній справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.
Винна  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому встановлена не була.
Варто зазначити, що закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні правопорушення (постанова Верховного Суду від 29.04.2020 року в справі №686/4557/18).
Врахувавши наведене, суд першої інстанції, посилаючись на те, що після скоєння згаданої дорожньо-транспортної пригоди був проведений огляд на стан сп`яніння учасників цієї пригоди у закладі охорони здоров`я, дослідив наявний у матеріалах справи висновок щодо результатів медичного огляду від 01.04.2017 року № 33, відповідно до якого ОСОБА_1 о 22:55 год. 01.04.2017 року в Тиврівській ЦРЛ проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер 6510, результат 0,00 проміле, ознак сп`яніння не виявлено.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що обставини, які дають підстави ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» після виплати страхового відшкодування заявити регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу  ОСОБА_1  не знайшли своє підтвердження у даній справі. 
В той час доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував, що, в свою чергу, не дає підстав для висновку про необґрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права чи невірне застосування норм матеріального права, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції необхідно віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» залишити без задоволення, а рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2025 року – без змін.
Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції судові витрати залишити за ним.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий       О. В. Ковальчук

Судді:        Т. М. Шемета

О. С. Панасюк